KRISTÁLYTANI YIZSGÁLATOK. 



Irta : Yendl Mária dr. 

 A 11. táblával. 



.1) Seebachi ei)idot. 



A tudományegyetem ásványtani intézetébe az újabb időben igen tökétetes 

 epidotstufa' került, amely felső Sulzbach völgyéből Seebach mellől származik. 

 Az alapkőzet erősen mállott foltos, szürke kőzet, melynek felülete 2 — 3 milli- 

 méter vastag zöld, bársonyszerü azbeszttel van fedve és ezen ülnek szép 

 sötétzöld diopszidok társaságában az epidotkristályok. A megvizsgált kris- 

 tályok mind barnászöld színűek, nagyságuk 1 — 4 mm-ig terjed; szabad, ki- 

 fejlődött végükön szép átlátszók, fennőtt végükön azonban kissé homályosak. 

 A kristályok mind az ortotengely irányában megnyújtott oszlopok, alaki ki- 

 fejlődés tekintetében mégis három tipusba sorozhatok, E tipusok meglehetős 

 eltérést mutatnak egymástól nemcsak habitusuk szempontjából, — amennyiben 

 minden típusban más a kristályok uralkodó formája, amely azok habitusát 

 megszabja — hanem a kombinációt alkotó formák száma tekintetében is. 

 A megvizsgált kristályok között ikreket nem találtam, mind egyszerű kristá- 

 lyoknak bizonyultak. A méréseket kéttávcsöves reflexiós goniometerrel végeztem. 



I. t i p u s. 



II. tábla, 1. ábra. 



A vizsgált kristályok között e tipusba tartozók a legnagyobbak, körül- 

 belül 4 mm hosszúak és 1 — 2 mm szélesek, s egyúttal a leglapdúsabbak is, több- 

 nyire fényes hibátlan lapokkal, csak az ortodóma-öv néhány lapja mutat ros- 

 tozottságot. Összesen 22 formát észleltem, melyek a következők* : 



Véglapok : 



T=z (100) ^ooPoo 



3/= (001)= OP 



P= (010) = ooBoo 

 Prizmák : 



3 = (110) = ooP 



u- mO) ^ocPS 

 Klinodóniák : 



oz=(011)= Eoo 



k = (012) = 1 2S00 



1 A betűket Hintze : «Handbuch der Mineralogie»-ja szerint alkalmaztam. 



1 i 



Földtani Közlöny. XLIIl. köt. 1913. 



