218 IRODALOM. 



belül a tithonba, Stache a jurakorszak végére kelyeznek, míg Peimics az alsó- 

 tiiász korát tulajdonítja ezeknek a közeteknek. De ugyancsak Primics nyomán 

 téved a szerző, midőn iNKEvnek azt a nézetet tulajdonítja, hogy a melafir- 

 közetek kitörése a triászban kezdődött és a felső-juráig tartott legyen, holott 

 Inkey szavainak * helyes értelme csak annyit mond, hogy az akkor ismert 

 adatok alapján a melafirkitörés nem lehet idősebb a ü-iásznál és nem ifjabb a 

 strambergi rétegeknél, de némi valószínííséggel az egész eruptiv-ciklus a felső- 

 triászba helyezendő. 



A szóbanforgó területeken a következő geológiai képződmények sze- 

 repelnek : 



1. méla f ír és ennek tufája, főleg a terület nyugati részében; mint 

 a Dealu Feti és a Muszári bányák ércteléreinek mellékkőzete is fontos ; 



2. porfirit; 



3. s z i r t m é s z k ő, mind a kettő jelentéktelen ; 



4. kárpáti homokkő, azaz homokkő, konglomerát és agyagpala. a 

 terület keleti részében, Kristyor és Seszur között; a felső-krétához számítandó; 



5. harmadkori tengeri üledék, mediterránkorú; mint bánya- 

 kőzet is nevezetes ; 



6. harmadkori kitör ésbeli kőzetek (andezitek) és azoknak 

 törmelékképzödményei. 



Az andezitek kor viszony át illetőleg a szerző PálfíIioz csatla- 

 kozik és aszerint legidősebbnek tekinti a hiperszténes andezitet, mely után 

 az amfibolandezit, erre pedig a dacit következett, közbeesvén a dacittal rokon, 

 de mégis különálló PmMics-féle gránátos andezit. Tudjuk, hogy Pálfí ezt a 

 sorrendet leginkább épen a rudai területen nyert tapasztalatokra alapította és 

 így természetes, hogy szerzőnk is e nézethez csatlakozik ; de midőn ő (11. old.) 

 e nézet támogatására felemlíti, hogy a PÁLFY-féle sorrend legjobban felel meg 

 a fokozódó aciditás szabályának, elfelejti (vagy nem tudja), hogy Pálfv épen 

 a legsavasabb kőzetet, a riolitot helyezi a korsorozat élére, melyet azután 

 ismét a kvarcos dacittal betetőz. 



A vulkáni szerkezet fölfogásában is Pálfy nézeteit követi a 

 szerző, kürtőkitöltésnek tekintvén a kemény kőzetből álló kimagasló kúpokat, 

 melyeket az előzőleg kihányt és kifolyt vulkáni anyag, tufa és konglomerát- 

 rétegek és lávaárak alakjában, körülvesz. E felfogás igazolására legalkalmasabb 

 épen a rudai bányaterület a Bárza és Hirnik kimagasló kúpjaival és. a völgy- 

 szakadékokban, valamint a bányamíveletekben feltárt tufákkal és lávákkal. 



A terület vulkáni kőzeteinek petrogra fiájával a szerző 

 nagyon behatóan foglalkozik és részletes vizsgálatai, lia nem is változtatnak 

 semmit az eddigi meghatározásokon, némely mellékes megfigyelésben mégis 

 kissé túlmennek még azokon az adatokon is, melyeket eddig Peimics, Schafarzik 

 és Pálfy munkáil)an bírunk. Itt fel kell említeni két kémiai elemzést, melyek 

 az uralkodó kőzetfajnak, a hiperszténarafibol-andezitnek normális és zöldkő- 

 nemű állapotát egymással szembe állítják- (17. old.). Ami ezekben az elem- 



^ L. Nagyág, S. old.'il. 



- Az elemzéseket dr. Dittrich M. Heidelliergbcn eszközölte. 



