IRODALOM. ' 219 



zési adatokban feltűnik, az a foszforsav nagy mennyisége a normális andezit- 

 ben (2'26%), míg a zöldkövesben csak O'o8% mutatkozik. Ha ezzel egybevetjük 

 a CaO magasabb számát (6*41) a normálisban, azt kellene következtetnünk, 

 hogy a zöldkövesedés által az eredeti apatit nagyobbrészt eltávolíttatott. 



Ami a külszínen a vulkáni csatornakitöltések közül leginkább látható 

 nem annyira tufaképzödmény, mint fehéres, pirittel impregnált kó'zetanyag, 

 melyet a szerző, PÁLFYval egyetértve, kaolinosodott lávának tekint. A tufák, 

 breccsák és konglomerátok ellenben a földalatti feltárásokban játszszák a leg- 

 nagyobb szerepet. 



Az amíibolandezit, gránátos kvarcandezit és dacit leírásai nem hoznak 

 semmi újat, 



A 11. főrész, mely az a r a n y é r c e k fekhelyeit behatóan tárgyalja, 

 az itteni bányászat történelmének áttekintésével nyílik meg. A szerző 

 azt véli, hogy a római foglalás előtti időben, sőt annak kezdetén is az arany- 

 nyerés csak az aranymosásra szorítkozott, melynek nyomai a Fehér-Körös 

 mentén és a Lunkoji patak körül csakugyan felismerhetők. Később a rómaiak 

 is a hegyi arany kizsákmányolásához fogtak, de tévedés volna az összes régi 

 bányamíveleteket csakis a rómaiaknak tulajdonítani. Mert ha talán a népván- 

 dorlás korszakában az aranybányászat egy ideig szünetelt is, feltehető, hogy 

 annak lezajlása után a középkorban ismét felvirult, még pedig egész a puska- 

 por feltalálásáig, ugyanazon üzemi módszerekkel, melyeket az ókorban használ- 

 tak. Az első történelmi adatok azonban csak a XVIII. századból valók. 



A rudai és Valearszului bányák először a Eibigzey család, majd a Tolda- 

 liAGi és Zeík családok birtokában voltak ; 1884-ben a németországi Harkort- 

 társaság vette meg a Tizenkét- apostol című rudai bányákat, melyekhez nem- 

 sokára a Valearszului, Valeamori és végre a Muszári és Dealu Feti bánya- 

 xaíveletek csatoltattak. 



Az ily módon egyesített nagy területen bányageológiai szempontból két 

 nagy csoportba lehet a fekhelyeket összefoglalni: a Bárzahegy 

 körül a Euda, Valeamori és Valearszului nevű bányák sorakoznak, és a 

 Muszári csoporthoz még a felhagyott Dealu Feti nevű bánya kapcsolható. 

 Mind a két területnek tektonikáját és geológiai történetét a szerző Pálfy nyo- 

 mán adja, akitől öt szelvényrajzot is átvesz a szöveg közé iktatott ábrákban 

 {5., 6., 7., 8., 9. ábrák). A Bárza-vulkán a mediterrán-korszakbítn hamukitöré- 

 sekkel vette kezdetét ; ezekből származnak a mediterrán-üledék felső részében 

 betelepedett tufarétegek. Ezután következett egy hatalmas és tartós kitörés, 

 mely ama üledék fölé vastag tufa-, konglomerát- és lávarétegeket borított. 

 Végre az ily módon képződött kráter belsejében a legutoljára feltódult szívós 

 láva mint szilárd tömeg megmerevedett és később a Bárza kimagasló kúpjaként 

 kibontakozott. Mellette egy szomszéd kürtőben a Szmercs lávája nyomult fel 

 és fent a Barzáéval összeolvadt, míg a mélységben a kettő között fennmaradt 

 az üledékes anyag mint válaszfal, melyet a mély bányamíveletek feltártak. 



A muszári bányaterületen nagj^obb szerep jut a másodkorbcli melafir- 

 nak, illetve melafirtufának és az érctelérek részint ebben, részint kvarctartalmú 

 andezitekben vannak, de mégis a Hirnik tömzse közelében, melynek kőzete a 



