220 IRODALOM. 



Bárzáéval megegyezik. Maga a kvarc- és gránáttartalmú andezit, melyben a 

 Dealu Feti és részben a Muszári bányák telérei mozognak, némileg zöldkönemű. 



Amit a szerző a télé r hasad ékek alaki viszonyairól számos 

 példa idézésével közöl, nagyjában ugyanoly bonyolódott és szabálytalan telér- 

 hálózat képét adja, aminőt az Erdélyi Érchegység többi bányáiról ismerünk. 

 A főtelérek csapásiránya általában északnyugat-délkeleti vagy ÉÉNy — DDK, 

 dőlésük meredeken délnyugati, de mind a két irányban számos eltéréssel is 

 találkozunk. A főteléreket számos szakadvány és melléktelér kiséri és az arany- 

 termelésre nézve ezek gyakran fontosabbak, mint a vastagabb főtelérek, melyeket 

 gyakran csak kvarc és kalcit tölt ki. A telérek vastagsága nemcsak nagyon 

 különböző, hanem egyazon teléren is gyakran és hirtelen változó. Eendkívüli 

 vastagságot mutatnak egyes telérek a ruda — bárzai csoportban, ahol pl. a 

 Magdana-telér helyenként két méternél vastagabb egységes hasadékként jelent- 

 kezik, melynek tölteléke főleg csak kalcit. Ahol azonban ennél még tetemesebb 

 vastagságok (10 — !20 méter) említtetnek, ezalatt nem egyes hasadékok, hanem 

 vékony szakadványok hálózata értendő, melynek gazdagsága az együttes le- 

 fejtést követeli. 



A telérhasadékok keletkezését a szerző nem akarja az 

 eruptiv kőzet kihűlése alkalmával beállott összehúzódásra visszavezetni, ami 

 Primics véleménye, hanem inkább Pálfy nézetéhez csatlakozik, mely szerint a 

 hasadékok tektonikai tömegmozgás folytán keletkeztek és nagyjában az egész 

 vidék tektonikájában kifejeződő csapásirányokat követik. 



Korbeli különbségeket a telérek között biztosan kimutatni nem sikerült. 

 A telérkeresztezések már maguk is ritkák, míg kettéválásuk és egyesülésük 

 igen gyakori ; jelentékenyebb elvetödések pedig alig fordulnak elő. PRiMicscsel 

 szemben, aki a telérek kitöltését és az ércképzödést különböző korszakokban 

 végbementnek tekinti, a szerző azt véli, hogy ezek a folyamatok lényegileg 

 egy időszakban állottak be, t. i. a szarmata korszakban, mikor a vidéken 

 az erupciós ciklus már teljesen befejeződött, az andezitek zöldkövesedése is 

 már véghezment volt. 



Egy külön fejezet foglalkozik az érctelérek mellékkőzeteivel, 

 elsősorban tehát a különböző vulkáni kőzetekkel, melyekről már a meg- 

 előző geológiai részben hallottunk. Itt azonban a szerző az általános petrográfiai 

 jellemzésen kívül, főleg a hány a felt árasokban észlelhető jelensé- 

 geket írja le. 



A muszári bányákban főleg a melafir és ennek tufája szerepel 

 mint mellékkőzet. Az érctelérek hatása részint mint kaolinosodás, részint mint 

 elkvarcosodás nyilvánul benne, de c két folyamat egymástól független és az 

 utóbbi mindig később állt be, mint az elöbbeni. A másik fajta mellékkőzet az 

 a gránátos kvarcandezit, melynek típusát Pkimics állította fel, mint átmeneti 

 tagot az amfibolandezit meg a dacit között. A szerző ezt a nézetet elfogadja 

 és Semper ellen védi. A zöldkőmódosulat jelenségei ebben a kőzetben is mutat- 

 koznak, bár nem oly teljesen, mint a bárzai piroxénandeziten. 



Az utóbbi kőzetet és vele a zöldkőmódosulat jelenségeit a szerző 

 nagyon behatóan tárgyalja és ebbeli eredményei lényegileg megegyeznek avval, 



