TÁRSULATI ÜGYEK. 251 



a szakadások a medence felé történtek fokozatosan. Pálfy szerint a sűlyedö tömegek 

 elöl kitérő anyagnak a medence peremén kellett feljönnie, ha ezt vulkáni erupciók 

 alakjában érti, úgy az előadó is csatlakozik hozzá kéri véleményét. 



Előadó a Ylegyásza és a Bihar erupcióinak nagy részét a felső krétába helyezi, 

 mikor a Pojána-Euszkában is voltak kitörések. 



A tarka agyagok 1000 m-en fölüli magasságokig felhúzódnak az alaphegységre 

 (KocH). A harmadkor előtt a medence területe peneplén volt, a beszakadások ezután 

 történtek. Maróthlak stb. táján az eruptivumok közelében durva felsőkréta konglo- 

 merátumok vannak, amik a szakadásokkor megélénkült vízfolyások eredményei. 

 A harmadik időszaki lerakódások előtt tehát nagy színtváltozásoknak kellett bekö- 

 vetkezniök. 



A savanyii vulkánok anyaga nem könnyen folyó. A miocénben a medence 

 szélén dacitvulkánok keletkeztek explóziókkal, amik messzire szórták a távolság- 

 gal egyre íinomodó tufát. A szarmata elején is sok a konglomerátum (Gaál). 

 Sármáson, Sámsondon, sőt vékonyan a feleki homokkövek alatt Kolozsvártól 

 'északra és délre is megvan. Ezeket a konglomerátumokat is zökkenésekre lehet 

 visszavezetni. 



Vízakna körül a pontusi rétegekben vékony palagonittufa van, nem az alsó- 

 rákosi bazalttal kapcsolatos-e ez ? Sokan levanteinek, de mások pontusiaknak tartják 

 a bazalterupciót. 



A Hargita is jelzi, hogy a beszakadások és vulkáni erupciók délkelet felé 

 vándoroltak. A román geológusok petróleumtaniilmányai is idevágnak (Dámbovita- 

 vonulatj, de a Dardanellák beszakadása is egészen fiatal, ami mind délkeleti hala- 

 dást jelez. 



A Föld zsugorodik, a vezető momentum tehát a sülyedés, nem pedig, mint a 

 geográfusok gyakran hangoztatják, az emelkedés. 



Az autiklinális vonulatok másolják a határhegységek irányát. Az egyes kis 

 megtörések tán az" észak-déli határhegységet tükrözik vissza. 



Az utolsó ^'izek a keleti határon voltak, tán a rátolódások folytán. MuRGOCi 

 Olteniából ismétlődő tufákat ír le. Lehet, hogy ebben az irányban összefüggés volt, 

 ami csak nemrég szakadt naeg. 



Az elhangzott előadáshoz szót kér Pálfy Mór dr. választmányi tag, szerinte 

 a medence alapja igen mélyen van, eredeti felszíne kréta (?) vagy jura. A legnagyobb 

 hegységek a legnagyobb mélységek mellett vannak ; az anyag, ami az utóbbiakból 

 hiányzik, itt kellett, hogy feljöjjön, de nem vulkáni erupciókra gondol. Nagyenyed, 

 Balázsfalva tufái az Érchegység strátóvulkánjaiból és nem a Csicsóból származnak. 

 Nem hiszi, hogy a horzsakőtufákról akár kémiai elemzés alapján is meg lehetne állapí- 

 tani, hogy piroxén vagy amfibol andezitokkal kapcsolatosak-e, annyival kevésbbé, mert 

 tengerbe hullottak, ahol idegen anyagok járultak hozzá. A dacittufa larakódása a 

 felső mediterránban kezdődött és a szarmatában is tartott. 



A megjegyzéshez Szádeczky tanár a következőket fűzi : Pálfy a dacittufákat 

 az Érchegység nyugati pereméről származtatja. Kémiai alapon (Osann) és az ásvá- 

 nyok alajíján meg lehet határozni, mikor van tiszta tufával dolgunk. A dacit- 

 tufákat északról, de nem az Érchegysógből származtatja. 



Gaál István hozzászólásában megjegyzi : Annyi bizonyos, hogy akár a paleon- 

 tológusok kövületekre, akár a petrografusok tufákra alapított szintező, pontos sztrati- 

 grafiai munkája kell hogy megelőzze a tektonizálást. 



Majd szót kér Lóczy Lajos tiszteleti tag, aki elmondja, hogy Szádeczky, T. 

 Roth Lajos, Halaváts, Böckh és hozzászóló antiklinálisokat jeleznek, Gaál és Chol- 

 noky tagadják a tektonikai antiklinálisokat és ami gyűrődés van, suvadásoknak és 



