330 Dt STRÖMPL GÁBOR 



száma bizonytalan. Elterjedésük is kétes, mert már Szödnél nyomuk vész. 

 A kavicsok eredetét, sztratigraiiai helyzetét már ezekből az adatokból is sejt- 

 hetjük, egyelőre azonban még nem bizonyíthatjuk. A két első, azaz az alsóbb 

 (3 — 5 és 6 — N m) terraszokon fekvő kavicsok a mai áitér üledékeivel együtt 

 a'l 1 u vi á 1 i sa k ; a középsők (10—15 és 35 — 50 m), a dunamenti kavicsok- 

 nak legnagyobb részét hordó terraszok. miként az hazánk számos helyéről az 

 e magasságú terraszokból gyűjtött körületek igazolják, pleisztocén korúak. 

 És pedig az alacsonyabbik (Cholnoky « városi ))-terrasza) felső-, a magasabbik 

 (Cholnoky ((fellegvári »-terrasza) alsó-pleisztocén korú. S ezt a sztrati- 

 grafiai szintezést az itteni kövületek és települési viszonyok is igazolják. 



A mai Duna felett 3 — 50 m magasságban fekvő kavicsokat a Duna rakta 

 le. Részint a közeli, nagyobbára andesit- és mészkőhegyekből származó törme- 

 lékekből, részint — s ez a túlnyomó kvarckavicsokra áll — abból a levantei 

 korú törmelékkúpból (Lóczy, Inkey), amelynek legalsó, közvetlenül a pannóniai 

 agyagot megfekvő kövületes részletét Pusztaszentlőrinc nagy kavicsbányájából 

 ismerjük. 



A magasabban fekvő kavicsok, valamint a szentlőrinci alsó (levantei) 

 kavics nem a Duna hordaléka. Kavicsuk jóval nagyobb, semhogy azt a Duna 

 a Kis-Alföldön át hozhatta volna. Sokkal magasabban is fekszenek a Duna 

 szorosának legmagasabb (50 m) terraszánál. Lerakódásukkor a Duna még 

 nem folyt át a mai középhegységi szorosán, hanem ott veszett el a Kis- Alföld- 

 nek beltavában ('?). amikor a Csallóköznek hatalmas törmelékkúpját építgette. 

 Csak később, a pleisztocén korszak legelején lépte át a visegrádi szorost a 

 dömösi andezitkúpok közti horpadáson át és ömlött a Nagy- Alföld medencé- 

 jébe. Hogy és miként, azt csak a későbbi tanulmányok fogják kideríteni. 



Nem tévedek, azt hiszem, ha ezeknek a magasabban fekvő, a csömöri 

 Kálvária- és Szőlő-hegyeken oly nagy vastagságú kavicstakaró lerakódásának 

 korát a levantei korszakba teszem. Ugyanis a 140 — 150 m relativus magas- 

 ságig hágó kavics konkordánsan fekszi meg a pannóniai agyag legfelső réte- 

 geit, míg nyugaton a Dunának régi alsó-pleisztocén korú terraszos völgye hatá- 

 rolja. Lerakódása csak a pannóniai és a pleisztocén korszak közötti időben, a 

 levantei korszakban történhetett. Levantei korszaklieli kavicsot ugyanis a közeli 

 Pusztaszentlőrincről ismerünk s úgy tudom, nem csalódom, ha ebben a ma- 

 gasan fekvő, Mogyoródtól Csömörön át szinte Pécelig terjedő tekintélyes kavics- 

 takaróban, települési viszonyai — és nem zsákos redőzései miatt — annak a 

 levantei korú törmelékkúpnak a legfelső darabját, a keleti szegélyét látom, 

 amely törmelékkúpnak legalsó, ugyancsak a pannóniai agyagra települő homo- 

 kosabb részletét épen Szentlőrincnél vizsgálhatjuk. A két kavicselőfordulás, el- 

 tekintve a törraelékkúpnak felhalmozódásához szükséges, de aránylag rövid 

 időtől, egykorú és mindenesetre azonos eredetű törmelékkúpos lerakódás. — 

 A levantei törmolékkúpba vágódott Dima későbbi oldiileróziója nem ért el 

 egészen Csömörig s így a törmelékkúpnak ezt a keleti szegélyét nem takarít- 

 hatta el. Csermelyek és záporpatakok marta takarójával most is ott fekszik 

 pannóniai aljazatán. A szontlőrinci levantei kavicselőfordulást a pannóniai 

 agyagnak és vele a levantei kavicsnak az Alföld felé irányult — postlevantei — 



