348 TÁRSULATI ÜGYEK. 



telenül igazolják, előadó szerint a magyar őskőkor i kuta- 

 tásnak eddigelé legfontosabl) vívmánya. 



A KoEMOS dr.-tól megvizsgált és (a M. kir. Földtani Intézet Evkönyve 

 XX. kötetének 1. füzetében) ismertetett tatai szabad őskőkori állomásra 

 vonatkozólag előadó megjegyzi, hogy korának ÜBEKMAiERtől és ScHMiDT-tő^l 

 származó meghatározása, amely szerint a korai, illetve késői Moustérienbe 

 tartoznék, azon a feltevésen alapul, hogy a kulturréteg fekűjében lévő lösz a 

 «régibb lösszel » azonos. Minthogy azonban a tatai lösz sem kőzettani, sem 

 faunasztikai szempontból nem viseli magán ez utóbbinak a bélyegeit, hanem 

 iigylátszik a «liatalabb lösznek » felel meg, a tatai kviltura, dacára a számos 

 vakarónak, talán mégis inkább a legrégibb Solutréennel, semmint a Mousté- 

 riennel volna azonosítandó. Különösen a Kormos I. táblája 2. ábráján feltün- 

 tetett mandulaalakú jáspishegy a Font-Kobert kultúrára látszik utalni. Egyéb- 

 ként előadó Tatára vonatkozólag mindaddig nem óhajt végleges Ítéletet mon- 

 dani, amíg gazdagabb leletek vagy magyar összehasonlító anyagok nem fognak 

 rendelkezésünkre állni. 



Fejtegetéseinek végeztével előadó szerencsekivánságait tolmácsolja a 

 Magyarhoni Földtani Társulatnak az őstörténeti kutatás mezején oly rövid idő 

 alatt elért jelentős sikereihez, amelyeket egyenlő mértékben köszönhet a kor- 

 mány hathatós támogatásának és a hazai tudományos intézetek áldozatkész- 

 ségének, valamint a magyar tudósok buzgóságának, s amelyekre irigységgel 

 tekintene, ha nem a lovagias magyar nemzet részesülne bennük. Szavait azzal 

 az óhajtással fejezte be, hogy Magyarország bajtársi módon dolgozzék együtt 

 a külfölddel, elsősorban Ausztriával, ami nemcsak a fennebb megbeszélt tudo- 

 mányos problémák megfejtését fogja a legszerencsésebb módon előmozdítani, 

 hanem a barátság kötelékeit is szorosabbra fogja vonni a két szövetséges 

 ország körül. 



A hozzászólások során Kormos két kérdést intézett Előadóhoz, ós ivedig 

 Krapinának előadó chronológiai rendszerében elfoglalt helyzetére, azután arra 

 vonatkozólag, hogy mennyire jogos két jégkorszak feltételezése a Eiss-jégkor- 

 szak előtt, amely időszakot Kormos már preglaciálisuak fogadná el, minthogy 

 Magyarországon régi negyedkori jégkorszakokra utaló leletek mindezideig nem 

 kerültek napfényre. Krapinára vonatkozólag Bayeb dr. azt feleli, hogy ezek a 

 leletek a régi paleolithikumba és pedig leginkább a pre-Eiss-időbe helyezen- 

 dők, melynek folyamán az Antiqiius fauna a Primigenius faunától kiszorítva 

 örökre eltűnt Európából. A krapinai ember testi eltérése talán két rassznak : 

 a régi paleolith-kultura neandertaloid hordozójának és a Homo recensnek tán 

 délről, az Aurignacien-kultura primer kialakulási elemeivel benyomuló elődei- 

 nek keveredésére vezetendő vissza. Ez a feltevés annyiból bír némi jogosult- 

 sággal, mert megmagyaráz nem egy jelenséget, amely érthetetlen maradna, ha 

 feltennénk, hogy egy és ugyanaz az emberfajta a fiatalabb negyedkor folyamán 

 zavartalanul fejlődhetett volna tovább. Nélküle az az áthidalhatatlan íír, amely 

 a bárgyú, raíívészietlen régi paleolithos-kultura és a művészetben kedvét lelő. 

 egészen más, modern szellemben élő fiatal paleolithos-kultura között tátongd 



