ADATOK AZ ERDÉLYI MEDENCE TEKTONIKÁJÁHOZ. 411 



nagy területre terjedő durva kavicslerakodást ismerek a középső miocén 

 rétegek közt a vastag dacittiifa fekvőjében a Csicsóhegyen, továbbá 

 nagyon szépen feltárva Dés felett a Király árokban, kevésbbé jól Kecsed, 

 Doboka vidékén és Sólyomkőn. Kisebb-nagyobb szakadások, vetődések 

 is előfordulnak Kolozsvárt a Fellegvár — Hója vonulatban, részint a felső- 

 oligocén, részint az eocén rétegeken. Ezekkel kapcsolatban következett 

 be valószínűleg a nagyobb repedések mentén az Erdélyi Medencében oly 

 jelentős szerepet játszó dacittufa exploziós vulkánjainak működése. Ezek 

 kitörési helyére a durvább anyag, helyenként lávaféle tömegek közbe- 

 ékelődése és rétegeik megvastagodása alapján következtethetünk. Két- 

 ségtelen, hogy a csicsóhegyi, dobokai már i-égebben ismert kitörési 

 központokon kivül mások is voltak. Ilyeneknek maradványait láthat- 

 juk Kolozson is és valószínűleg Kolozsvár környékén is volt ilyen 

 kitörés."* 



Ezekkel a középső miocén medence szegélyén működött tekinté- 

 lyesebb, exploziós dacit-vulkánokkal egy időben apróbb amfibolandezit 

 vulkánok gyuladtak ki a medence délnyugati peremén, közelebbről 

 Zalatna, Ofl'enbánya környékén, amelyek kis vulkáni kúpokat építettek 

 fel és kevesebb törmeléküket vékony rétegenként szórták a felső 

 miocénbeli tekintélyes dacittufarétegek közé. 



A dacittufa-vulkánok lassanként elcsendesedő működése folytató- 

 dott a szarmata epochában is, az alárendelt amfibolandezit 

 vulkánokkal együtt. Az amfibolandezitek, amennyire ezt Györgyfalván 

 a szarmata homokkő alatt közvetlenül előforduló vékony tufából követ- 

 keztetni lehet, úgyiátszik ebben az időbén a medence északi felé- 

 ben, Radna környékén ki is törtek. Ezekben tehát megnyilvánulni 

 látszik a hasonló anyagú erupciónak észak felé fokozatosan fiatalabb 

 időben való megjelenése, amit Pálfy dr. az Erdélyi Erchegységben 

 felismert (14) és a Földtani Közlöny 1V)12. évi, 42. kötete 

 915. oldalán szkématikus ábrában is bemutatott Inkey megjegyzéseire 

 adott válaszában. 



A szarmáciai rétegek lerakódása kezdetén folytatódó beszakadások- 

 nak illetőleg nagyobb szintkülönbségeknek hirdetői azok a tekintélyes 

 szarmata konglomerátok, amelyek az utóbbi időben Mezőszentgyörgy, 

 Pagocsa, Besztercze, Gaál dr. 1910 felvételéből (3) Bútos, Monor kör- 

 nyékén ismeretesek lettek, amelyek vékony rétege Kolozsvár környékén 

 is megtalálható a feleki rétegek alján és ennek megfelelően a Kolozs- 

 vártól északra eső területen is. 



A pannóniai (pontusi) rétegeink Gaál (2) és Scheéter (18) 

 újabb követelményei szerint az oroszországi középső és felső szarmatá- 



* BöCKH Hugó szeriut (1) a í'olsőmediterri'in dacittnfii kitörésekkel kezdődött. 



