414 D? SZÁDECZKY GYULA 



TÍssza. Ennek lehet tulajdonítani az antiklinális vonulatnak azt a na- 

 gyon hullámos menetét is, melyet a tufaréteg segélyével a sármás — 

 magj^arsárosi szakaszban kimutatni sikerült. Ha az orogenetikus erők- 

 nek a harmadik időszak folyamán egészben véve DK-i irányban való 

 elmozdulását, a medencéknek ilyen irányú vándorlását a fiatal segei be- 

 szakadásokat tekintjük, úgy valószínűnek kell tartanunk, hogy az Erdélyi 

 Medence levantei vizei ezen a részen találtak lefolyást a tenger felé. 



Mrazec szerint (a (8) alatt idézett mű 20 — 56. lap) a déli Szubkárpát 

 vidéken a pliocén (meotiai, pontusi, dáciai, levantini) rétegek összes 

 vastagsága 1000 — 1500 m-nél nagyobb és ezek lerakodása után is «a 

 felső pliocénben, vagy nagy valószínűséggel a posztpliocénbenw erős moz- 

 gások voltak, amelyek révén a flisöv fedőrétegei autochton miocénjével 

 együtt a szubkárpát miocénra tolatott. Ez előtt, a középső miocénben 

 fejeződött be a keleti Kárpátokban Uhlig Szubbeszkid takaró- 

 jának megfelelő szegélyborítéknak («nappe marginaleo) és valószínűleg 

 a beszkidtakarónak megfelelő .űzi- (Bakó-) homokkőnek a rátolása az 

 autochton miocén sósrétegekre. 



ScHMiDT Károlt is felveti a kérdést (17), vájjon nincs-e rátolva a 

 Hargitától DK-re a Feketeügy környékén a flis a sóagyagra? 



Az erdélyi és a romániai miocén medencének összeköttetését na- 

 gyon valószínűvé teszi a dacittufa-rétegek hasonló többszöri ismétlő- 

 dése egyrészt Nagyselyk vidékén, másrészt Campulungon (15i273). 



Ha az Erdélyi Medence vizeinek jelenlegi nyugati irányú lefolyá- 

 sát tekintjük, akkor ennek megértésénél az említett rátolások és a me-- 

 dencétől DK-re eső területen bekövetkezett nagy tektonikai mozgások 

 jöhetnek segítségünkre, amelyek ezen a részen elzárták a medencét, a 

 vizeket ellenkező folyásra kényszerítették és létrehozták a jelenlegi állapo- 

 tokat. Az Erdélyi Medence tehát egyrészt a Gyalu-Bihar és szomszé- 

 dos nyugati Határhegyek között képződött ki. melynek jelentékeny 

 része hercyniai kontinens töredékekből áll, másrészt pedig a szintén 

 ilyen származású, de a dinári részhez tartozó D o b r u d s a vonulat 

 között. Sokkal jelentékenyebb és fiatalabb ez utóbbi régi kontinens töre- 

 dék sülyedése, mint Erdély nyugati Határhegységeé. 



Ezeknek a régi, megmerevedett kéregrészeknek az epirogenetikus 

 mozgásával kapcsolatban következett be a medence töltelékének ránco- 

 sodása és a szegélyrészeknek rátolódása, nyugaton az Erdélyi Erchegy- 

 ségben, Tklkgdi Eoth Lajos részletes felvétele szerint (21) ÉNy-ra, ke- 

 leten a Dobrudsa vonulatában egészben véve keletre. Utól)bi vonulat a 

 DK-re fokozódó sűlyedés révén nagyobb részben eltűnt a felületről. 



Az Erdélyi Medence tehát egy olyan érdekes kis része a harmad- 

 szaki nagy geoszinklinálisnak, melynél a hercyniai ráncosodásból támadt 

 kontinensek északi és déli csoportja egészen közel került egymáshoz. 



