KÖVESÜLT KAüYI.ÚS RÁKOK ÁZSIÁBÓL. 429 



A mellső csúcsszegély a hátoldali kagylószegéllyel alig észrevehető ívben egye- 

 sül ; a hátulsó csúcsszegély a hátoldali iíagylószegély felé menedékes lejtővel 

 halad s avval tompa szögletet alkot. A hátoldali kagylószegély a hátulsó csúcs- 

 szegély felé eső egyenes vonalat ír le. Felülről (IV. t. 2. á.) nézve a kagylók 

 szabályos csónakformát mutatnak. A kagyló vörös színű, falazata vastag, át 

 nem látszó, finomabb szerkezeti rajz nem figyelhető meg. 



Lelet hely: Angorától EENy-ra Jakadjik uevíí falu határában levő 

 alsóliasz mészköképződmények vörös agyagos málladékából került elő egyéb 

 kövületek társaságában, melyeket dr. Vadász M. Elemek irt le.* 



A tudományra nézve a Bairdia anaLolica teljesen új, mert Kisázsia 

 ezen helyéről még egyáltalán nem ismeretes kövült ostracoda s így a kis- 

 ázsiai alsó liászképződmények faunáját gazdagítja. 



Víjfheridae, 



Cytheridea turkestanensis n. sp. 

 — IV. tábla 3—7. áhrák. — 



Hossza : 0"8ü mm magassága : U"4 luiii, átmérője : 0'3U mm. 



A jobb kagyló (IV. t. 3. á.) szabályos veseformájú. A mellső csúcssze- 

 gély valamivel magasabbb, mint a hátulsó, mindkettő tompán, egyenlete- 

 sen kerekített s észrevétlenül mennek bele a hátoldali kagylószegélybe, 

 mely egyenletesen, gyengén ívelt. A mellső csúcsszegély a hasoldali kagyló- 

 szegéllyel kis tompa zugot alkot, a hátulsó csúcsszegély észrevétlenül olvad 

 bele. A hasoldali kagylószegély majdnem egyenes lefutású, közepén egy kissé 

 ívelt. A mellső és hátulsó csúcszegély finomabb szerkezete is megfigyel- 

 hető (IV. t. 4. á.). Mindkét csúcsszegélyen a külső kutikula perem igen kes- 

 keny csík alakjában megvan, a peremlemez is keskeny övű, rajta a likacscsator- 

 nák is felismerhetők némikép. Eredésük helye pontosan nem állapítható meg, 

 de valószínííleg a peremlemez belső széléről indulnak ki. A kagyló hátoldali 

 szegélyén jól fehsmerhető a zárókészülék (IV. t. 5. á.), mely a Cytheridea gé- 

 nuszra jellemző. A mellső harmadban 12, a hátulsóban 6 — 7 kis fogacska 

 emelkedik, melyek a bal kagyló megfelelő mélyedéseibe illeszkednek. Felül- 

 ről nézve (IV. 6. á.) a kagylók téglalapalak úak: az oldalvonal egy kissé 

 ívelt, a hátulsó csúcs valamivel szélesebb, mint a mellső. A kagyló igen jó 

 megtartású, üvegszeríí a falazata. Felülete (V. t. 7. á.) elég síírűn be van 

 hintve apró pontokkal. Záróizmok lenyomatait nem lehetett megfigyelni. 



Lelet hely: Turkesztán, a Kara-darja mellett levő középső eocén korú 

 közetekből került elő egy jobb kagyló. 



A leírt faj némikép megegyezik a Cytheridea pinguis Jones 2. szel még 



* Dr. Vadász M. Elemér : Kisázsiai liászképződmények. Mathematikai és 

 Természettudományi Értesítő. XXX. 4. fűz. Budapest. 1912. — Liászkövületek Kis- 

 ázsiából. M. k. földtani int. Évkönyve. XXI. k. 1913. 



2 T. K. Jones : A Monograph of the Tertiary Entomostriica. London, 18.56, 

 II. t., 4. 43. o. 



