HEMATIT A KAKUKHEGVRÖL. 435 



Nem ritkán a nagy kristályok, különösen az elnyúlás irányában meg 

 vékonyodnak, ami azonban nem a két véglap konvergálásának, hanem az 

 említett két negatív rhomboéder és a véglap lépcsős váltakozásának az ered- 

 ménye. 



A véglapon közönségesek az orientált fekvésű és fö körvonalaik szerint 

 háromszögű rajzok és emelkedések, különben alakjuk és nagyságuk meglehető- 

 sen változatos ; oldalaik párhuzamosak, [í; : e] élekkkel, míg csúcsaik a pozitív 

 sextansok felé vannak fordítva. Legegyszerűbbek az élesen határolt, szabályos 

 háromszögek, hegyes vagy lekerekített csúcsokkal. 



Gyakoribaak azonban a véglapok felületéről kissé kiemelkedő három- 

 oldalú tapintott piramisok, ezeknek oldalait e{0lT:2} keskeny és fényes, vagy 

 pedig pL {ülTő} szélesebb, de finoman rostos lapjai 

 határolják, csúcsukat pedig e {0001} háromszögletes 

 vagy lekerekített lapja tompítja. Az e {OlT2} alkotta 

 piramisok gyérebbek, a kisebbek, sarkaikat elég gyak- 

 ran d{\Ol^} és ;r{llá3} lapocskái módosítják, a lép- 

 csős felépítés sem ritka, e {011^2} és tt {1123} sűrű 

 ismétlődéséből erednek a csipkézett vagy fűrészelt 

 körvonalú háromszögek, kellő megvilágításnál a pár- .^.^ \ k k kh 



huzamos fekvésű lapocskák egyszerre tükröznek és a hemltítlának jellegzö 

 kristály véglapjának ezen helyén sajátságos fényt ^•ostozása Schmidt ntáu, 

 eredményeznek. Ezt a lapismétlődéseket vázlatosan a 



VII. táb. 12. rajzán tüntettem fel, de természetbon a lapocskák sokkal sűrűb- 

 ben váltakoznak egymással. 



Közönségesebbek a /x {0115} lapjaitól környezett piramisok, a melyek 

 általában nagyobbak és nincsenek mindig! letompítva; a sarkélek sokszor 

 legömbölyödöttek, a mikor a tompító véglap nem ritkán egy köralakú lapocska. 

 Ezeket a kiemelkedő piramisokat finom rostozás veszi körül, a mely a kerület 

 felé mindinkább ritkul, a sarkok körül pedig korszerűen kiszélesedik. 



Ezeknek a tompa piramisoknak lapjai sokszor egy negatív skalenoéder 

 szerint görbültek, illetőleg megtörtek, a méréshez azonban nem alkalmasak; 

 ScHMiDT * közelítő mérésekből az alak jelét (1 . 10. II . 3)-nak határozta -meg. 

 Felemlítem még azokat a párhuzamosan egymás mellé sorakozó kiemel- 

 kedéseket, a milyeneket a VII. tábla 1. és X. tábla- 1. rajzán láthatunk. 

 Elnyúlásuk iránya merőleges [c : r] élre, szabad végük pedig a pozitív sextan- 

 sok felé irányult és vagy lekerekített, vagy pedig 6ü°-nyi szöget bezáró csúcs- 

 csal határolt; tetejükön a sima véglap tükrözik, oldalaik pedig rostosak. A vég- 

 lapokon feltűnő, imént leírt rajzok és piramisszerű emelkedések gyakoribbjait 

 a Vn. tábla, 1—7. rajzán tűntettem fel néhány kristálynak fotográfia után 

 készült képét, a véglapon látható alakokkal pedig a X. tábla 1 — S ábráin 

 láthatjuk. 



Az ikerkristályoknál aszerint amint a két egyénen a háromszögek csú- 



■^ Az idézett helyen (263. 1. 



2 A X. táblán az 1—8. számú rajzok kétszeres, a 9. szíimii ])0(lig eredeti 

 nagyságban készültek. 



