ISMERTETÉSEK. 453 



cardium incisiim. Frech., az alsóban pedig a D. mpdio-fasciatum , Frech. 

 találtatott, amelyek a réciaival való rokonságára utalnak. Egyébiránt a fó'dolo- 

 mit részletesebb szintezése a Balaton környékén ezidó'szerint még nem vihető 

 keresztül és FRECH-nek ezt célzó kísérlete is még korainak látszik. 



A réciai emelet nek két fáciese ismeretes a Bakony területén, egyike 

 a dachsteini mész, másika a kösseni rétegek szintje. 



A kösseni rétegek Szentgáltól D-re a Baglyaköpusztán és Keszthely vidé- 

 kén Vallustól DK-re, valamint Keszthely és Eezifalu közt fordulnak elő. A kös- 

 seni rétegek sötétszürke vékonylemezes bitumenes mészkövek, amelyek tele 

 vannak kövületekkel és ezek között szerepelnek a jellemző Avicida conlorta, 

 PoRTL., Anatina praecursor, Qu. Különösen gazdag a Eezi melletti Akasztó- 

 domb rétegeinek faunája, melyet annak idején Böckh J. fedezett volt fel és 

 melynek Lóczy gyűjtéseivel kiegészített faunáját újabban is Böckh J. hatá- 

 rozta meg. Böckh Jáxos és Lóczy Lajos : Néhány réciai korú kövület zala- 

 vármegyei Eezi vidékéről (Paleont. függelék). Itt az említetteken kívül előfor- 

 dulnak még Ostrea Haidenana, Emm., Avicida falcata, Stopp ; Lima praecur- 

 sor, Qu., Pecten Hehlii, Emm., Gervilleia praecumor, Qu., Modiola minitta, 

 GoLDF., Cardita austriaca, Hau., Corhis Lóczyi, Böckh., Placochclys száj- 

 padlásfog sp. 



A dachsteini tipusú mészkőben pedig sok tekintetben hasonló a fauna, 

 amennyiben pl. Szöczről következők kerültek elő : Avicula cf. falcata Stopp. 

 Pecten Hehlii, Emm., Modiola cf, minuta, Goldp., Myophoria cf. postcru, Qu., 

 Cardita austriaca, Hauer., Corhis Lóczyi, Böckh, stb. 



Érdekes, hogy a réciai emelet mindenütt a födolomitból fejlődik ki, még 

 pedig legalul a kösseni fáciessel, úgy mint a Pilisen, Esztergom mellett, ahol 

 szintén csak fölötte következik a dachsteini mész. Míg a fődolomitnak elter- 

 jedése a bakonyi hegységben folytonosnak mondható, addig a réciai emelet 

 mind a két zónája szakadozottan lép föl. Ebből Laczkó D. diszkordanciára, 

 Lóczy ellenben ÉNy — DK-i irányú leveles törések okozta szétszakadásra gon- 

 dol, míg Vadász E. (A déli Bakony júrarétegei 35 — 37. oldal) a tenger regresz- 

 sziója esetét látja fennforogni, annál is inkább, mivel a krétáig tektonikai 

 elmozdulásokat nem mutathatott ki. 



Az előzőkből kitetszik, hogy a Déli Bakony triász szisztémájának taglalása, 

 melyet mintegy 40 év előtt Böckh J. inaugurált, Lóczy L. széleskörű vizsgá- 

 latai alapján, a lényeges fővonásaiban fényes megerősítést nyert. Annak dacára 

 azonban mégsem lesz fölösleges a bakonyi triászt táblázatosan is bemutatni, nem- 

 csak az eddigi újabb nomenklatúra alapján, hanem figyelembe véve Lóczynak 

 egynémely ujabb álláspontját is. 



I'öldtani Közlöny. XLÍH. köt. 1913. 



30 



