ISMERTETÉSEK. 463 



talajon nyugszanak. Másutt még valamivel magasabbra is mennek föl. úgy 

 hogy a 10— i20 m-nyi lösztakaró levonása után a pontnsi rétegek felső ma- 

 gassági nívójukat átlag 250 — 270 m-nél érik el. A bakonyi pontusi lerakódások 

 nem tekinthetők egy külön medencében ülepítetteknek, hanem csak a nagy 

 magyar medence egyik aliquot részének. A pontusi rétegek azok, melyek a 

 Balaton körül leginkább uralkodnak. A tónak egész múltja szorosan hozzájuk 

 van kötve és ezért, mind az eddigiek után tulaj donképeni céljához, a Balaton 

 fejlődéstörténetéhez érve, ő velők foglalkozik legbehatóbban. 



Várpalota és Siófok közt a veszprémi Mezőföld pontusi térszíne sehol a200m 

 magasságot nem múlja fölül. Kenessénél 60 — 70 m-nyire leszakadt pju-tokkal érik 

 el a pontusi lerakódások a Balaton (104"57 m) tükrét. Várpalotánál egy 6 m 

 vastag lignittelep foglaltatik bennök, amely részint a helyszínén elhalt mocsári 

 növényzetből, részint uszadékfa felhalmozódásából keletkezett ; ugyanitt fordul 

 elő az újmajori feltárások rétegeiben Vadász és Löeenthey szerint egy gazdag 

 édesvízi fauna is. Kitűnő feltárásokat nyújt továbbá a Kenesse — Aligai mere- 

 dek roskadozott part, amelynek a Csitény-hegy alatti faunáját, valamint a 

 kenesseit is Halayáts Gy. irta le. A meredekpart vetödéses voltát számos ábrá- 

 ban illusztrálja Lóczy. aki veszedelmes töredezettségét még az Akarattyai puszta 

 melletti tnnel fúrása előtt ismerte volt fel. Siófok környékén főleg Fokszabadi 

 környékén vannak feltárva a pontusi rétegek (Cai'd. [AdacnaJ apertnm, Münst., 

 Congeria sp. Vivipara sp.). Számos fúrás történt különösen a délivasút mentén, 

 úgyszintén végeztetett fúrásokat Lóczy maga is a Balatonmeder fenekén egy 

 külön erre a célra épített tutajról. E fúrások anyagát Schréter Z. vizsgálta 

 meg tüzetesen, amikor is kitűnt, hogy i'igy a partokon, mint a Balaton fene- 

 kén a pontusi rétegek a felszínen lévő holo- és pleisztocén rétegek alatt csak- 

 hamar elérhetők. Különösen érdekes a balatonföldvári fúrólyuk szelvénye 

 70 — 316"22 m-ig. Kezdetben pontusi rétegeken ment keresztül a fúró, azután 

 76*02-től 181 "n-ig homok, mészkő, agyagmárga rétegek következtek Poli/sto- 

 meUa rrispa, Lam., Bidla Lajonkaireana, Bast., Tqjh's töredékek, Ervilia 

 podolica. EicHW. fajokkal, tehát már a szarmata korra mutató alakokkal. 

 181"17-töl 228*21 m-ig a felsőmediterrán volt felismerhető Ottrea és Pecten 

 töredékek alapján; innentől 285'59-ig kövület nélküli alsómediterrán {'.>) Terakó- 

 dások és innentől 316"22-ig csillámpala és szericites pala következett, miket 

 ScHEÉTEií archai korúaknak (?), vagy még nagyobb valószínűséggel ópaleozoo- 

 soknak minősített. A pontusi lerakódásokat Lóczy vetődésektől megzavartaknak 

 Ítéli s a balatonmelléki terrasz sem más, mint a somogyi plató (300 m) 

 tómenti leszakadásának az eredménye. 



X somogyi dombvidék általánosságban a Bakony mai délfelé való lejtő- 

 désének mintegy folytatása. Legérdekesebb beöblösödései ennek a halomvidék- 

 nek a tó felől az ú. n. k berkek », vagyis olyan mocsarak, melyek mintegy 

 2 m magas homokgátak (turzások) által vannak a Balaton nyilt tükrétől 

 elválasztva. Mindegyik berek mély völgyben folytatódik DDK-i irányban s általá- 

 ban megjegyezhető, hogy a völgyek vonalai ugyanannyi tektonikai törésnek 

 felelnek meg. Ezen tektonikai rendszernek behódol a boglári bazalttufa is. 

 A pontusi lerakódások gazdag faunáját részint Halaváts Gy., részint Löeenthey 



