468 ISMERTETÉSEK. 



A pontusi korú képződmények után következnének a levante i-korúak, 

 de ilyeneket Lóczy sem a Bakonyban, sem általában a dunántvili területeken 

 nem tudott üledékek alakjában kimutatni. A levantei időben ugyanis az emlí- 

 tett teriiletek már kiterjedt szárazulatot alkottak. Az esetleges kontinentális 

 jellegű levantei lerakódások már beleolvadnak a pleisztocén korúakba, 

 amelyek általában diszkordans módon boritják a pontusi emelet rétegeit. El- 

 tekintve a vulkáni működéstől, mely egészen a pleisztocén időkbe belenyúlott, a 

 pleisztocén mintegy folytatólagosan a legfelsőbb pontusi édesvízi mészkövek 

 felett jelenik meg. Ezek néhol szintén édesvízi mészkő telepekből állanak, 

 amelyekben u. m. pl. Mentshelyen alsó pleisztocén-korú kövületek fordulnak 

 elő, még pedig Koemos T. meghatározása szerint Zoniles nitida, Mull ; Tachea 

 Iwrlensis, Mull ; Pupilla nmscorum, L. ; Limneus stagnalis, L., stb. Tihanyon 

 agyagos és meszes palarétegekben fordultak elő Rhinoceros sp. csontok, melyek 

 valószínűleg szintén alsó pleisztocénkorúak. A pleisztocénbe tartozóknak veszi 

 LóczY a Tihanyi félsziget összes geizirképződményeit is. 



A veszprémi fennsíkon is temérdek a pleisztocén édesvízi mészkő és 

 különösen a balatonfüredi mészkő kevert szárazföldi és vízi alakokból álló fau- 

 nája bizonyítja, hogy e képlet már a Balaton vizszélén rakódott le. A mész- 

 tufaképződés tovább tartott és számos a Nagybakonyból eredő forrásban és 

 lerohanó patakon kimutatható az még manapság is. 



A Balaton tágabb környékének, vagyis a dunántúli résznek legbonyolultabb 

 képződményei azonban a kavicstelepek, amennyiben koruk meghatározása 

 nagy körültekintést igényel. Petrográíiailag sokszor nagyon hasonló anyagú a 

 kavics, sztratigráfiailag azonban mégis a legkülönbözőbb emeletekbe tartozhatik 

 az. Ahol valamely kavicstelepnek biztosan kivehető a fekvője és a fedője, avagy 

 pedig ahol kövületeket is találni benne, ott egyszerű a dolog ; ellenben ott, 

 ahol az eredeti anyag az erózió folytán a felszínre kerülve egyébb újabb 

 kavicsokkal keveredik, ott már bonyolódottabb a kérdés. Kavicstelepek jóformán 

 az egész harmadkoron végig kisérik a többi lerakódásokat, anélkül hogy 

 minden egyes esetben .származásukat kielégítő módon megmagyarázni képesek 

 volnánk; sok fiatal kavics azonban régibb telepek elrombolása és újból való 

 letelepítése által jött létre. Harmadkorú kavics vagy durvább homok már az alsó 

 oligocénben is -ismeretes mint hárshegyi homokkő és konglomerátum (budai 

 hegység), továbbá a felső oligocénben (Vértes), az alsó mediterránban (Buda- 

 pest körül), a felső mediterrán és szarmatakorokban (Bakony), a pontusi idő- 

 ben és végre a pleisztocénben (Bakony — Budapest környéke) és a holocénben. 



Felette becses külön fejezetekben tárgyalja most Lóczy a különböző 

 Balaton körüli vidékek iiatalabb kavicstelepeinek geológiai viszonyait. Byenek 

 a fehérvármegyei Sárrétről Sárbogárd felé lehúzódó pleisztocén kavicsok, a 

 Kenesse- városhidvégi kavics, mely az egykori folyómederben Ozoráig követ- 

 hető. Hasonló a városhidvégi Sió melletti kavics, amelyben Kleplias anUqtius, 

 Rhinoceros etrtiscus maradványok találtattak, úgy hogy ennek kora biztosan 

 alsó pleisztocén. Míg tovább a Balaton D-i környezetén már nem fordul elő 

 pleisztocén kavics, addig Zalaegerszegen ismét nagy kiterjedésben tűnnek fel a 

 pleisztocén kaviccsal borított területek. Ezek a Kábamenti kavicsok, melyek a 



