174 KOIIMOS TIVADAR 



részben több a mésztufa, ott a vörös agyag annak mintegy közeit, üre- 

 geit tölti ki. 



A pleisztocén foltocska a forrás alatt van s a kis vízesésben le- 

 folyó víz — úgy látsríik — ma is rak le fiyéren mésztufát. 



A képződmény jól feltárt, mert a községbeliek ugyagnyerés céljá- 

 ból bányúiszKzák. 



A megiiontott fal magassága kb. 5 — 6 m, az előfordulási hely 

 tengerszinfölötti magassága pedig 510 m. körül van. 



A vörös agyagból és a mésztufáitói, de főként az ugj-agbol Schré- 

 TER a következő fajokat gyűjtötte: 



*lkuttlchordu( (Libiuiin) Lányi Pfr. ; *Hi/aHnia (I'olitaJ glabra 

 Stud. ; Jlelix (Kiilnta) fruticiim Mull. ; Ilelix (I'omalin) j)ii)ii<itut L. ; 

 pHpa (Orcula) doliolum, Brug. ; Climailia ((Haudiiastrti) linuiiiala 

 Mont. ; (Umisilia sp. (töredékek). 



A *-gal jelzettek a hazai pleisztocén faunából még nem voltak 

 ismeretesek, sőt a liaudchanlia nemet ebből a korszakból eddig egye- 

 dül a I). Lamji képviseli. 



Daudebardia (Libania) Langi Pfr. 



Helicophanta Líimji Pfeiffer, Syrubola' III, 184U. ÍSl. 1. 



Darulehardia LotKji Pfeiffer, Mart. Chemn. Syst. Conch. Cab. Bd. I, Abt. 

 11, 5. 1., I. t., (i-9. á. 



b. (Libania) Langi, Pfeiffer, Hartmann, p. 12 — 13. T. II. f. 9a— fc, T. V. 

 32 a—c. 



Leírása : Köldöke majdnem fedett, a báz tojásdad, hátulsó oldala 

 a mellsőnél hajlottabb, finoman barázdált, héja eléggé szilárd, áttetsző; 

 a tekercs igen kicsi, lapos. A kezdettől fogva hirtelen növekedő két 

 kanyarulatot kezdetben sima, végül azonban erösebben bemélyedő var- 

 rat választja el; az utolsó kanyarulat elől a nyílás alá kissé lehajlik. 

 A nyílás ferde, rendkívül tág; az orsóperem ívelt és homorú, befüző- 

 déee helyén erősen visszahajló, duzzadt s a tekercs alsó felét részben 

 eltakarja. A weizenriedi példány méretei: h : 3'1 mm. 



A. J. Wagnf.r szerint' e faj mai elterjedési köre a bánsági részekre 

 szorítkozik, a hol ma eléggé gyakori. 



Csíki Ernő a magyar faunakatalogusban - magyarországi lelő- 

 helyekül Vulkánt, Merísori, Mebádiát. Stajerlakot és Aninát említi. 



E fajnak Erdélyben való előfordulása Wagner szerint Kjmakovicz- 

 cal szemben kétséges. 



1 Die Altén des Genus Daudebardia Hartmann. Denkschr. d. Math. Naturw. 

 ki. d. k. k. Akaii. d. Wissensch. Bd. LXII. p. 13. Wieu, l!>95. 



2 Fauna Begni Hungarise. 11. Mollusca. p. 15. Budapest, 1906. 



