AI>ATOK A MaQYAR KÖZKmiiGYSIXl HUNÁNINNENI SZI0ETRÖ13HISKK OEOLÚGIÁ.I.llIÜZ. 177 



Wiiltlliciiiiiii frutiva 1?ittn., Rlniiichoiu'lUi F)ig;ii'ri Bittn., sjií/íV/crií-fiijok, 

 kagylótüi-eilóki'k, köztük i'gy új faj, a Pnicit ruficoxtdtits nov. s]i. 



A triászidöszaki kcpzó'dméiiyekbtíl álló aUipliegységbou az eocéu transz- 

 gresszió már deuudált térszint talál, sok cgyoiu'tk'usóggel. Ez a Magyar Közép- 

 liegysi'gbeu általánosan régou kimutatott trauszgrosszió a szóbaiiforgó rögök- 

 höz csak a középső eocén végén jutott cl. mint a Nagyszál délkeleti 

 oldalán nugfúrt édesvízi és féligsósvízű rétegek liizonyítjiik. Ezek a rétegek 

 egyszersmind a vizsgiilt terület legmélyebb eocénidöszaki kéjizödményei, ame- 

 lyek sztratigi'afiai helyüket illetőleg nem azonosíthatók a buda — esztergomi 

 s vértesi területek ocerithium-eiiieletéveli> (Hantken), illetve oalsó-féhgsósvízfí 

 rétegeivelo (Taeger). A belőlük kikerült gazdag féligsós-jellegü fauna sokkal 

 magasabb helyet j elöl ki számukra a középső- eocéu és felső-eocén 

 lia tárán, a roncai rétegeknek megfelelő helyen. A fauna nevezetesebb alakjai 

 charutermósekeu, igen apró foraminiferákon kívül : Rliizangiu breviashna 

 Desh., Ostrea sup-unummulitiru Zitt., Anomia primaeva Desh., Anoiiúa 

 síiblfigona nov. sp., ifulilux acutangulus Desh., Curdila cfr. bericoinim Oppenh., 

 CardiuD) parmonicioii nov. sp., Cíjpricardia Broi^gniarti Bay., Cythcrea 

 hiingarica Hantk., Ci/tli. Intng. Hantk., var. tol;odcnsis Oppenh., Cith. Yilano- 

 vae Desh., Ci/th. Vértc^cnsis Tabg., Patella hungaricu nov. sp., Melánia stygis 

 Brong., Diaslonui coxtclliita Lam., Cerithium vivarii Oppenh. és hal-otolitek. 



Közvetlenül ezekre a féligsósvízű rétegekre települnek a folytatódó 

 transzgresszio világos jeleivel a felső eocénbe tai-tozó lithothanmiumos- 

 mészkövek, amelyek gyér kövületeikkel teljesen egyeznek a budai vidék hasonló 

 képződményeivel. Erre következnek az alsó oligocén homokkövek (hárs- 

 liegyi homokkő), amelyek a Nagyszál és romháuy — alsópetényi rögükben nagy 

 kiterjedésben vesznek részt a rögök felépítésében, míg a csővár — nézsai cso- 

 portban csak denudáeiós foszlányokban észlelhetők. A homokkő márgás fáciese 

 (budai márga) szintén foszlányokban, kisebb-nagyobb rögökben hever a felső- 

 eocén mészkő szegélyén a csővár — nézsai csoportban ; egyebütt nem lép fel. 

 A rögöké' felépítő képződmények sorát a kiscelli agyaggal zárhatjuk le, 

 amely ugyan nem járul liozzá a tulajdonképeui rögök felépítéséhez, de a kö- 

 zöttük levő mélyedésekben mindenütt megs-an s fúrásokkal igazolható. Felü- 

 letre csak egy ponton Romháuytól délre bukkan. A rogcsoportok mai arculatát 

 a törésekben nyilvánult dislokáeziók és ennek kapcsán járó erős denudáció 

 szabja meg. Az egyes rögöket északkelet-délnyugat s erre merőleges törések 

 határolják s ezek tagolják kisebb egységekre. Valamennyi képződményben 

 sűrűen észlelhetők ezekkel az ü-ányokkal párvonalas lithoklázisok. amelyek 

 közül egyesek széles repedéseket képezve, messze követhető kalcittelérrel vagy 

 törmelékkel vannak kitöltve. Ezek a lithoklázisok megkönnyítették a denudáló 

 erők működését, amelyeknek hatásait a rögök arculatában lépten-nyomon 

 szembeötlő módon észlelhetjük. A sztratigrafiai viszonyok, a tektonikus mozza- 

 natok, sőt még a rögök külső arculata is jól igazolják azt a régi felfogást, 

 mely ezekben a rögökben a budai-hegyvidék elszakadt rögeit látja. 



Fütdtani Küztöny XL. kül. 1910. Í2 



