ISMERTÜTKSKIi. 187 



gyűjtése róvéu elokeriilt gazdag puhieoutológiai auvag ahipjau az ország liatá- 

 raiii ti'il is méltán lüressé vált Veszprém városának és köruyékéuek geológiai 

 fülépítésével foglalkozik. A nmiika iiégv főrészre oszlik. Az első részben otor- 

 téueti áttekintést ■> ad a szerző mindazokról a mozzanatokról, melyek területé- 

 nek első ismertetésétől napjainkig történtek. Felemlíti, részletesen tárgyalja és 

 kritikailag méltatja Beudant, Zepharovich, Hauer. P.vul. Mojsisovics észlelé- 

 seit, nem feledkezve meg a magyarokról sem, akik közül Kovács Gyula, Kó- 

 MEB Flóius, Kornhubeb és BőcKH János szereztek a terület megismertetése 

 körül kisebb-nagyobb érdemeket. Hosszasabban ismci-teti Böckh János munká- 

 ját, mint akinek nevéhez fiiződik a déli Bakony vagy Balatoufölvidék geol(')giai 

 felépítésének mesteri föltárása. Első tekintetre kissé hosszadaliuusnak tűnik föl 

 ez a rész, de a további tárgyalás folyamán csaknem soronként fehueriilő kér- 

 dések tisztázása, az eddigi iVlfogiisokliau fennálló ellenmoudások eléggé indo- 

 kolttá teszik a régi adatok fölujítását. A második rész a hegyszerkezet és víz- 

 rajz eímén a terTilet szerkezetével és mai arculatával ismertet meg bennünket. 

 Altalánosságban fölemlíti az egész hegység tipusára vonatkozó régibb felfogáso- 

 kat, majd jellemzi a mai megállapított rögös szerkezet mibenlétét s reátér a 

 geomorfológiai viszonyok tárgyalására. Kijelöli a területen húzódó törésvonala- 

 kat s leírja az ezekkel határolt táblák és rögök arculatát. A jellemző össze- 

 töredezettségeu kívál még lankás boltozatok, sőt reácsuszamlások is előfordul- 

 nak, s gyakori a lágyabb közetek lokális gyűrődése is. Érdekes a töréseknek 

 szerző által megállapított törvényszeríisége, mely abban nyilvánul, hogy a föl- 

 vetődött tömegek relativiis vastagsága délről észak felé haladva fokozatosan 

 csökken. Ez a jelenség a ható erők irányára és erősségére enged következ- 

 tetni. A terület mai arculatának éles megfigyelésekre utaló hangulatos leírása 

 zárja le ezt a részt, melyet minden geográfus haszonnal olvashat. 



Az előző könnyed, világos és áttekintő részek után következő sztratigra- 

 fiai rész kissé nehézkes, nehezen érthető. Ennek oka a tárgyalás módjában 

 rejlik, amennyiben szerző a területet felépítő képződményeket orotektouikus 

 egységek szerint tárgyalja. Ez a mód eléggé alkalmas a képződmények elter- 

 jedésének szemléltetésére, de ezek egymásutánjának, száraz sztratigra- 

 fiai tények bemutatására kevésbé megfelelő. Csak hosszas és talán fárasztó 

 munka árán jutunk így hozzá azokhoz a fölöttébb becses adatokhoz, bámula- 

 tos kitartást s nagy türelmet igényelt részletmegfigyelésekhez, melyeket egye- 

 dül a szerző fáradhatatlan buzgalmának köszönhetünk. De ha a sztratigrafiai 

 áttekintést kissé megnehezíti is a területenként történt mozaikszerű tá gyalási 

 mód, nagyon becses lesz ez a rész azok előtt, kik személyes tapasztalások 

 szerzésére törekszenek. Laczkó szelvényei biztos vezérfonalul szolgálnak még 

 a kezdőnek is, aki ezek alapján gyönyörködve ismerkedhetik meg a triász- 

 képződmények e klasszikus területével. A területre eső triászképződményeket 

 szerző a következő részekre osztva tárgyalja: 1. A sólyi haránttöréstöl keletre 

 eső terület. 2. A sóly-szeutkirályszaiiadjai óv. 3. A hajmáskér-kádártai öv. 

 4. A szentkirály szabadjai Cserhalompuszta. 5. A veszprémi Alsó- vagy Füredi 

 erdő és a szomszédos vámosi dűlők. 0. Vámos, Gyürtető. 7. Veszprém. 

 8. A veszprémvidéki Bakony. 



