■2(1;! TÁllSULAH ÜiiyKK. 



irniiyi'i linnintleveles vetődéseket Í8, nniikct elfiailó fiatalabbaknak ÍBuiort föl ama- 

 zoknál. A werfeni riHe);ek összes vastajiKÚKa lialutonfurcil tújún r)(H) — 570 luíterre 

 becsüllietű. Ua Déltirolbiil imluhink ki, egész a iK'li liakonyig kö/.beeső részen a 

 werfeni rét(>í;ek rosszul vannak kifejlődve. Csupúu a dinúri Alj ok wcrfuni rétegei- 

 nek a kifejlődése basonlitható a miénkhez. 



I^úczY Lajos előadását az elnök megköszönve kiemelte, hogy úgy társulatunk, 

 mint a magyar geológia általában büszke lehet arra, hogy Lóczy Imjos vette föl 

 a fonalat ott. ahol azt Uűlkii .Iánus elhagyta. 



Ezután dr. Sz.újrczky Cíyula : tAdatok az Erdélyi Medence ÉNy-i 

 részének tektonikájához! cimen tartott szabad előadást. 



Az Erdélyi Medence mediterrán rétegeinek egyik tagja a dacittufa, melyet az 

 itteni nagy kövületszegénj^ség miatt sztratigrafiailag is bizonyos jelentőség illet 

 meg. másrészt pedig kötő tuliíjdonságánúl fogva előfordulása gyakorlatilag is fon- 

 tos. A daeittufii rétegek előfordulása alapján rámutat előadó az Erdélyi Medence 

 ÉNy-i szegélyében lévő nagy tektonikai különbségekre, arra, hogy míg a külső 

 részeken többnyire nyugodt, majdnem vizszintesen települt rétegek vannak, iiddig 

 a belsü részek egyes helyein, különösen a sós rétegek közelében jelentékeny rán- 

 cosodások fordulnak elő. Legjelentékenyebb ráncosodást talált Korpád, Kolozs 

 és Apahida között, ahol több E — D-i csapású, részben ferdén áttolt meredek ránc 

 van egymás mellett, melyek Kolozsvár felé ellapulnak. Ezeket a meredek ráncokat. 

 É felé a Méneshágó-darvasi K — Ny-i irányú szakadás vágja el, melyen túl 

 egy csapásra megváltozik a ráncosodás mértéke és iránya. A Szamos -folyó 

 Kzamosfiilva Apahida közti szakaszában harántul szeli ezeket a ráncokat, a legerő- 

 sebben ráncosodott területhez érve azonban kifolyását hirtelen KKK-ire változtatja. 



SzÁoECZKY Gyula előadásában rámutat arra, hogy a dacittufa egyik szárma- 

 zási helye a Csicsóhegy, ahol riolitba hajló daeit települ be a tufába. Nera mély- 

 ről lehet ez felragadva, s inkább felrobbant kráternek mondható. Csicsószentgyörgy- 

 től délkeletre egy árokban tufa már nincs. Vastag tufapad fordul elő a Király- 

 árokban S° déli dülésben. Dés mtllctt a temető dombján is van tufa. Désaknán 

 újra tufát látunk, amely a sótest felett antiklinálét alkot. Ez antikliuále tengelyé- 

 ben kelet felé kibukkan a sótest. Szamosújvár táján a dacittufák nyugodt telepe- 

 désüek. Kéröfürdőn felgyűrt rétegek vannak, amelyek tengelye É — Di irányú. Szék 

 mellett a Csukástónál kelet felé dűlnek a tufa rétegek. Kötelendtől északra a tufa 

 vonulat délkeleti dülést mutat, s alsóbb s felsőbb tufa réteg különböztethető meg. 

 A Ménishágó táján vége van a tufa vonulatnak. Dél felé számos redő mutatkozik. 

 A sótestek Kolozs felé antiklinálék redőiben jelentkeznek, maga Kolozs s/.inklináléba 

 esik. A Méneshágó táján haránttöréssel van dolgunk. Ettől északra lankás északi 

 8 északnyugati dűlést figyelhetünk meg. A redőket Szamosfalváig lehet kimutatni, 

 ettől északra ismét enyhe dűlést látunk. 



Dr. SzÁDKCZKY Gyula előadásához hozzászólott Koch Antal tiszteleti tag. 

 Szerinte a dacittufa betelepülések a mezőségi rétegekben többszörösen ismétlődnek. 

 A Csicsóhegy alá is dűl dacittufaréteg, erre agyag, majd ismét riolitos dacittufa települ. 



Az előadó igen érdekes fejtegetéseit nagybeesűeknek mondja, azonban azok- 

 kal nem mindenben érthet egyet. Nevezetesen az Erdélyi Medencéről szóló mono- 

 gráfiájában közölt adatokat a dacittufák településéről ma is fönntartja. Továbbá 

 dr. Koch .\ntal a s.'telepek közelében észlelhető zavarodásokat magukra a sótele- 

 pekre vezeti vissza. Szerinte ezek a rétegzavarodások onnan származnak, hogy a 

 közbetelepült, tehát bezárt sótelepek víznek hozzájárulásával átkristályosodnak, tér- 

 fogatuk megnövekedik s így a tufákat felemelik. 



