106 TÁRSULATI CüYKK. 



tok HZ nnisu8Í ladini é» knriiiai etueli'tek ieii^bribb jellegű luéKzkövei és luárgni 

 közboilles/.kedö (lüloiuitjiiikkal. 



Az nU triaszlii'li wi'rl'eui ri^tcgoket lef;ink&bli ka(;ylúk zónáira osztottuk) a 

 közép- ís felsrttrinszt iiikiibb iifnlojnida zi'nákra lehet beonztani. A IcRfelBŐbb bulaton- 

 felviiléki triászt vogjis a iiorikuiiii füdoloiuitot, amelynek viiKtaKBiigiit uienbecsülni 

 nagyon bajos, ismét kagylúk, novozotosen a inegalodus fajok elhelyezkedése szerint 

 próbálta meg FnKcn tanár szintezni. A közép- és felsötrinsz stratÍKrafiáját is BiicKH 

 János álliipitofta lueg f(>l>b vonásaiban. . 



Csodálatraméltó éleslátással ismerte ö fel egy évi nniiika alatt a szövevényes 

 tektonikai viszonyok között is a rétegek egymásntúnját é« alpesi equivalenseit. 

 Precíz közléseit a wieni geológusok többször félreértették, úgy hogy Mojsisovics és 

 legújabban Aiítuabbr, söt Fkech leirúsaibau is a bakonyi közép- és felsőtriasz 

 rétegzésére nézve elég téves közlés került az irodalomba. 



Azt liiszem sikerült ezeket a tévedéseket mind lielyreigazitanoni. Aliban a 

 szelvénybea, amely Balatonfüred közeli'bou a Halaton vízszélétől a veszprémi hegy- 

 laposra (líumptlache) folterjed li km. szélességben és lüo m. magass.ági különbözet- 

 ben a permi veres homokkőtől a fődolomitig jó kövületekkel felismerve lehet az 

 egész triászt megismerni. Csopakon, Arácson ugyanezt érhetjük el. í^ánkától Monosz- 

 lóig a balatonfüredi szelvénynek hasonmása van. Balatonfüredről vagy Arác-s és 

 Csopakról a veszprémi platóra feljutva, vízszintesen jáiunk l'i km északnyugat 

 felé a födolomiton. amikor hirtelen a literi törés vonalát érjük el és a sík térségen 

 váratlanul ismét az alsótriaszba lépünk, melyből a Fájsz és Vámos körül a közép- 

 és a felsőtriasz egész rétegsorát mégegyszer végig kalapálgathatjuk. Itt, valamint 

 Veszprém város területén Laczkó DEZSő-vel sok újat találtunk BOcKii térkéjiének 

 adataihoz. 



Sikerült a veszprémi niárgát a balatonfüreili felfömárga csoporttal megegye- • 

 zésbe hozni és a feíső niárgát jó szintekre fclofztani. 



Az évek hosszú során keresztül gyűjtött kö\ületeket az alpesi formák specia- 

 listái határozták meg és irták le. 



.\ közép- és felsőtriasz rétepek vastagsága nem állandó a Ralaton felvidéken; 

 valamennyi rétegosztály, hol megvastagodik, hol annyira redukálódik, hogy többé 

 felismerni nem lehet. Ezt az elvékonyodást nem iliiiamikus folyamatok, kimángor- 

 lás vagy kisajtolás idézik elő, hanem a rétegeknek valóságos eredeti kiékelödése 

 és gyakori facies változása. Különösen a kagylómészben nyilvánul meg ez a facies- 

 változás lépten-nyomon. A megyehegyi dolomit l'iO, sőt talán 200 m. vastagságtól 

 néhány méterre vékonyodik északkeletről délnyugfit felé. Ahol nngy a vastagsága. 

 a decurtata és trinodosus szintek elvékonyodnak és (Megyehegy, Arácsi elválaszt- 

 hatatlanul egymásba redukálódnak. Ilyen helyeken a dolomitban is lelni fosziliákat. 

 Ahol meg a megyehegyi dolomit vékonyabb, a kagylómész magasabb szintjei 

 változatos kilejlödésben vannak és jól megkülönböztethetők. (Felsöörs, Köveskálla, 

 Balatonfüred, veszprémi Alsó. erdő, Menesliely.) Majd pedig a normális drcurhita 

 és Iritimliisiis zónák helyett világos színezetű, fehér, sárga vagy vereses tömött 

 dachsteintipusü mész képviseli az egész kagyl/'meszet, sőt a Trachyeeras Ih'Uzi zónát 

 is. Ez a mész közvetlenül a megyehegyi dolomiton nyugszik. Másutt ez a facies 

 valóságos kagyló lumasellaként a híerlatz liaszkorú faciest utánozza és a megye- 

 hegyi dolomit meg a tridentinus közötti rétegosztályt képviseli. A diabáz és porfirit- 

 tufás rétegek is néhány helyen a kagylómésztől a tri(lfiili}iii!< rétegekig terjednek. 

 Dolomit mutatkozik a füredi mészben és helyettesíti is ezt egy két pontoö. 



Továbbá előfordul még dolomit a márgacsoj ort Tr. austriacumot tartalmazó 

 mészkőpadjaínak színtjében, valamint a Sándorbegyí physocordiás mészkőben is. 



