TÁRSin.All OliYKK. 207 



Vég»e luég azt a figyeleiuremíltó tnpasztalatunliat kell Uiemeliieiii, liogy a 

 felsőmárgiloak mélyebb szintjeit jelleruzö törpe faiiua sct.-cassiaui tipnsú kagyló- 

 alakokkul luár a kagjlóuu'szben is jelentkezik ^s pedig a balafopitest tartalmazó 

 luárgáspalás lueszeklieu. Apró i/ojioí/ksoA', iiiiciihil:, cíifsianflla i's jinxidoiiiiliil; jclleiu- 

 zik, ugjanazok az alakok, amelyek a magasabb szintekben az esllieriák és llulnhia 

 rugósa társaságában jelennek meg. 



A Ct-rntilcK és l'h/cliitts tartalmú mészkövek alatt jelennek meg ezek a 

 precumorius pn.\U(lo>iiás márgák. Nem hiányoznak a fehér Mi/oconclia qrefioriiis 

 mészkőfaciesben, valamint a trickntinus z>'na tnfás paláilian sem. iliiidezen jelen- 

 ségek szorosan egybeka] csoljnk a bakonyi közép- és felsötriaszt. Konglomerátum 

 homokkő, egyáltaljában klasztikus littoralis vizszéli üledékek merőben hiányzanak 

 belőle. A rétegek petrogratiai és organogenikus nagy változása mindazonáltal part- 

 közeli, nem szerfelett mély víznek változó természetét hirdetik. 



Ezután dr. Kokmok Tivaii.\r terjesztette eló az 1909. évi tatai ásatásokról szóló 

 jelentését. Tatán, az Esterházy uradalom mésztufa bányájában előadó a muIt évben 

 tudvalevőleg nevezetes és a maga nemében Magyarországon eddig páratlanul álló 

 p al e o I i t - te 1 ep et fedezett fel, ahol mammut, orrszarvú, barlangi medve, bar- 

 langi hiéna, ló, szarvas és más állatok számos esontmaradványával a pleisztocén 

 ősember kétségbevonhatatlan nyomai fordulnak elő. A pleisztocénben bő vízzel elő- 

 törő hévforrások közelében s a lefolyások mocsaraiban éltek ezek az állatok, ame- 

 lyek idecsalták az ősembert is, aki egyébként bizonyára szívesen tanyázott a soha 

 be nem fagyó vizek közelében. Rendkívül érdekes, hogy azon a helyen, ahol a 

 csontok legnagyobb tömegét találták, a források működésének időszakos szünete- 

 lése mutatható ki, amely idő alatt azon a helyen szárazföldi löszréteg keletkezett. 

 Ezen a hajdani felületen élt az ember, idehordta a vadászzsákmányát és tüzet 

 rakva, lakmározott belőlök. Mindezekről a tarka összevisszaságban lieverő és részint 

 feltört — (leginkább fiatal mammut) — csontok, faszén és égetett csontdarabok 

 (valóságos •konyhahulladékil, valamint sy.ámos primitív típusú kovaeszköz és nyíl- 

 ván szerszámként használt csontdarabok tanúskodnak. Később ezt a helyet a for- 

 rások ismét elöntötték s még mintegy 10 — 1:2 m. vastag mésztufa réteggel borítot- 

 ták be. E felső mésztömeg legalsó rétegei paleontológiái szempontbi 1 szoros össze- 

 függésben állnak az alattuk fekvő lőszréteggel olyképen, hogy a felületen hevert 

 csontokat a források nem mosták el, hanem szénsavas mészkéreggel vonták be 

 azokat. .\kárhány csontot talált olym'don az előadó, hogy annak egyik része a 

 löszben, másik Jfedig a kemény mészkőben ült, kétségtelenné téve azt, hogy ezek 

 a csontok nem utólag kerültek a mészkő közé. 



A fauna alapján a tatai östelep — ahonnan, sajnos, emberi csontok még 

 eddig nem kerültek elő — a felső pleisztocénbe, a szerszámok ipari fejlettségét 

 (helyesebben : fejletlenségét) tekintve : a paleolit korszak közepetájára helyezendő 

 s így mintegy közbülső állomást képvisel a krapiuai és a mískolcvidéki leletek 

 között. Nagyon érdekes probléma az, hogy ezekkel az apró és tökéletlen szerszá- 

 mokkal, fegyverekkel, miképpen ejtette el a tatai ősember vadászatai főtárgyát : 

 a mammutot ? Előadó valószínűnek tartja, hogy az ősember e nagy vadakat tőrbe 

 ejtette, olyképpen mint azt egyes vad népek ma is teszik. 



Özv. Esterházy FERENC-né grófné és Esterházy Móric gróf országgyűlési 

 képviselő engedelmével — amiért a tudomány nem lehet eléggé hálás — most is 

 folynak Tatán dr. Kormos vezetése alatt az ásatások, amelyek előreláthatólag még 

 6ok becses tárggyal fogják a m. kir. Földtani Intézet múzeumát gazdagítani. 



Végül ToBOEFFy Zoltán dr. terjesztette elő: Magyarországi pyrargiri- 



