.'lOf! I'AI'l' KÁltOI.Y 



együtteaen DabXnvi Ionác dr. akkori m. k. földmíveléBÜgyi miniszter 

 úrhoz intéztem, MezÖBzenlmihálytelkón víznyerés céljából 8(X) méteres 

 fúrást javasoltam. Amit azonban többszörös flürgetéssel ' sem tudtam 

 elérni, azt Ciiolnoky tanár úrnak 1^0 soros tárcája egy csapásra elérte : 

 t. i. Erdély felé fordította a kormány férfiaknak, s többek között Wekj;ri,k 

 Sándou dr., akkori pénzügyminiszter úrnak is a figyelmét. 



Az irányadó körök erre csakbamar Lóczy Lajos dr. egyetemi tanár 

 urat kérik fel szakértőül a fúrások megkezdéséhez, s Lóizy tanár r.M)7 

 április hó 30-án Popovicb Sándor dr. akkori pénzügyi államtitkárnak 

 terjedelmes javaslatot nyújt be. Ebben a javaslatban kifejti, hogy az 

 190U. év óta történt sósvizelemzések, amiket Mály Sándok miniszteri 

 tanácsos megbízásából Kalecsinszky SXndok, a m. k. földtani intézet 

 fövegyésze végzett, megerősítik azt a régi nézetét, hogy hazánkban az 

 Erdélyrészi Harmadkori Medence kínálkozik legalkalmasabb területnek 

 a kálisókutatásokra. Mert a Medence rétegei, a közéjük települt hatalmas 

 sótestekkel és gipszlencsékkel, típusát adják egy elpárolgó viztei<nőnek. 

 A Medence kerületén végighúzódó sótestek, valamint a sűrűn mutat- 

 kozó sósvizek a lehető legszebb reményt nyújtják a fúrásokra. Ezek a 

 fúrások azonban ne a medence peremén, hanem annak közepe felé tör- 

 ténjenek. Ezt a javaslatot a pénzügyminisztérium felkarolta, s egyúttal 

 Loozy tanár urat fel is kérte a fúrások helyének a kijelölésére. Az r.)07. év 

 tavaszán Lóczy tanár, Cholnoky Jenő és Szádeczky Gylia kolozsvári 

 egyetemi tanárok társaságában Erdélyt végigutazván, az első fúrást a 

 Mezőségen, Budntelke és Nagysáiniás között ajánlotta. A részletek meg- 

 állapítása végett azután Lóczy tanár úr javaslatáia Mály Sándor pénz- 

 ügyminiszteri tanácsos úr, a bányászati ügyosztály főnöke engemet 

 küldött ki, mellém osztván segédkezééül Bőhm Ffiíknc bányamérnök és 

 BuDAY Ernő kohómérnök-vegyész urakat. Fiatal barátaimmal czekután 

 1907 július hó ICcától október hó ItJ-ig az Erdélyrészi Medtncének 

 északi felét részletesen bejárva, ezen területnek összes sótesteit és sós- 

 forrásait végigvizsgáltam. Utazásom befejeztével Ló( zy tanár úrral egyel- 

 értöleg, az L számú fúrás helyét Nagysármáson jelöltem ki. Majd az L 

 számú fúrás elszerencsétlenedésével, 1908 július hó Bán a II. számú 

 fúrást a szomszédos Kissármás határában, a báró Bánify- féle sósfürdő 

 közelében, a Bolygó-rét szélén ajánlottam. Ez a II. számú fúrás az, 

 amely a földi gázt szolgáltatja. 



Ezenkívül a múlt év nyarán még egy harmadik fúrást is kezdtek, 

 araelvnek helyét Lóczy Lajos egyetemi tanár, a m. kir. földtani intézet 

 igazgatójának iitmutatásai alapján Bőhm Fkrknc m. kir. bányamérnök, 



• Papp Kákoi.y - Pazar István: A Mezőség vízhiAiiyi'mak orvoslása. A Bányá- 

 szati éa Kohászati Lapok. 1007. ('vi 19. számában, lo ábrával és I szelvénynyel. 



