'Mi PAPP kXbüly 



mutatkozó kűvülot«ket u leggomloHiibban gyűjtötte. Bátran kiiuondliatom, hogy 

 Miigyarorszúgou ez az olsö olyau fúrás, amelynek minden mozzanatáról olyan 

 napló van vezetve, arai minden tekintetben kielégíti nemcsak a műszaki, de 

 IV geológiai igényeket is. 



A fúrást 1908 februárius hó ü-án délután 2 órakor kezdték meg és 

 1908 október lió 8-án d. e. 10 órakor hagyták abba 627 méter mélységben. 

 A fúrás módszere : szabadesési készülékhez kapcsolt véső, vízöblítéssel ; a 

 nagyobb mélységben csaknem állandóan magfúrással. A fúrást 370 milliméter 

 ólhosszaságú vésővel, 400 milliméteres csövezéssel kezdték és 62 milliméteres 

 gyémántkoronával végezték. Eredményeinek, s próbáinak tudományos feldolgo- 

 zása kiilön tanulmányt igényel, e helyütt inkább esak vázolom a fúrás szelvé- 

 nyét és tanulságait, J5őhm Febenc barátom jelentései alapján. 



A II II vili III. Az egykori tófeuéknek megfelelően, a felső négy méterben 

 feketés színű, lápos^ agyag van. Diliiviuiil. A négy méteres mélységben 

 sárga meszes, homokos agyag következik, amely Tiieitz Péter főgeológus úr 

 szerint vályognak minősíthető. Ebben az átmosott .sárga agyagban kvarc. 

 földpát, mész. s epidot szemek mutatkoznak, Icgömliölyödve, amiből távolról 

 való odahurcoltatást sejthetünk. Ezcnkíviil biotit pikkelyek és rutil tűk is mu- 

 tatkoznak benne a mikroszkóp iilatt. Feltűnő azonban, hogj' semmiféle nehéz 

 ásvány: amfiból, magnetit vagy zirkoii nines a talaj lisztben, ami pedig a ma- 

 gyarországi löszfélékbon elég gyakori. 



Felső modilri'ráii emelel. A nyolcadfélméteres mélységben kez- 

 dődnek a mezőségi rétegek, amelyeket a levelesen elváló szürke agyagmárgák 

 jellemeznek. A méterről méterre vett próbák ép oly egyhangúan ismétlődnek, 

 akárcsak a Mezőség szakadékos falaiban: szürke, csillámos homokos 

 agyagraárga jelzések láthatók legiukábl) a hosszú lajstromban. A 34 — 55 

 méter között azonban szürke, csillámos márgás kvarchomokkövek jelentkez- 

 nek, mákszemnyi kvarcokkal. Ezeknek a rétegeknek a kötőanyaga a mész ; 

 sok kalcit és földpát látszik a mikroszkóp alatt bennük, főként plagioklasz, 

 mikrokUn és ortoklasz, azonkívül kevés magnetit, muszkovitcsilhiiupikkelyek 

 és a biotit apró táblái. A 60 méter mélységben szürke, finomszemű homokos 

 márga jelentkezett, amelynek kvarcszemccskéi 0'06 — 0-15 milliméter nagysá- 

 gúak ; azonkíviil magnetit, kalcit szemek, földpát. itt-ott turmaliu és biotit 

 színehagyott tábla töredékei. A 70 métertől kezdve ismét a szürkeszíuű, finom- 

 szemű agyagmárgák uralkodnak. A 133 méterből Böhm Ferenc barátom magot 

 fúratott, s a 8 cm átincröjü csapon világosan látliatjuk a i-étegződést és pedig 

 S^-os dűlésben. A finoman csillámos, szürke színű szivós agyagmárgában igen 

 apró homokszemek, kalcitos és agyagos alkotórészek, kevés kvarc és földpát- 

 szemek látszanak. A 174 méter mélységből kikerült mag szürke márgalevele- 

 ket láttat, 8° dűlésben. A 179 — 182 m között finom szemű homokkő mutat- 

 kozott, * 2 railhméter nagyságú kvarc és földpátszemekkel, továbbá muszkovit 

 pikkelyekkel és turmalintöredékekkel. Ebből a homokkőből csaknem 2% sótar- 

 talmú víz fak.Tilt, amely a fúrótorony padozata fölé 65 cm magasra ugrott fel, 

 mennyiségét Böhm barátom percenkint 3'25 liternek mérte. A sós vízben 

 BüDAY barátom fökéj) nátriurakloridot, káliumkloridot, kénsavas kalciumot és 



