A KISSÁRMÁSI GÁZKVT KOLO/S MEUYKKKN. 3LS 



kénsavas magnóziuiuot imitatott ki. Az alább mellékelt táblMzatlniii. amelyet 

 BuDAY Ernő úr készített, euuek a vízuek két elemzését is közlöm az I és 11. 

 rovatban és pedig öblítő vízzel kevert és tisztiíbb állapotában. A 182 méter 

 mélységtől kezdve lefelé ismét szürkés szívós agyagmárga következik, amely a 

 215 méterből fúrt magon 10° díílést, és a 245 méterben 15° díilést mutat. 

 Ugy ezek a magok, mint a vésőböz tapadt kékesszürke leveles márgák sósízííek. 

 A 281 méterben Bóhm barátom sztratométerrel 3^ azaz ÉK-felé irányuló díí- 

 lést mért, araiként azonban később kitűnt, a mérés nem volt helyes, mert 

 ezek a 18° hajlású rétegek épen fordítva DNy-felé dűlnek. A geotermométer 

 1908 március hó 15-éuek reggeli 8 órájától iiiiirc. lió 16 reggeli 8 órájáig 

 lebocsátva, 300 méter mélységben 17-9 C° hőfokot luntatott. A 320—321 m-böl 

 kikerült mag kékesszürke. íinomszemví csillámos agyagmárga, amelynek lapjait 

 22° dülésben látjuk. A 380 m mélységben a geotermométer 20"2 C°-ot muta- 

 tott. A 393 m-böl kikerült mag 25° díílést láttat, míg a 438-15— 438-69 m-böl 

 fúrt 12 cm átmérőjű' mag már 39° dűlést mutat. Érdekes, hogy a 461-9 — 463-2 

 méterből való 8 cm átmérőjű mag már ismét valamivel lankásabb településre 

 utal, mert szürke csillámos márgás leveleinek dűlése csak 32°. Sőt még a 

 483-55 -485-10 m-ből való mag sem éri el az előbbi nagy dűlést, mert csak 

 37°-ot mutat. íme milyen zavargások vaunak a mélységben is ! Ebből a mély- 

 .ségböl került elő az első meghatározható kövület, amelyet Böhm Ferenc éles 

 szeme megmentett a tudománynak. Nevezetesen a 482 m-ből való szürke glo- 

 bigerinás agyagmárgábaii egy 8 mm hosszaságú Mcictrii triungnla Eex. héja 

 látszik. 



A 460 és 470 m között mutatkozó vékony márgás homokrétegekből 

 ismét sósvíz fakadt, amely a csőnek a padozat fölött 1-45 m-nyi magasan 

 fekvő nyilasán át kifolyt; mennyisége percenkint 1-4 hter, s hőfoka 13 C° 

 volt. Elemzését tisztátalan és tisztább állapotában a mellékelt táblázat Dl., 

 IV. és Y. rovatában közlöm; sótartalma 7°b-ra rúgott. Nevezetes, hogy a szó- 

 banlevö fiu-ásban itt mutatkozott először a földigáz, amiként ezt Bömi Febenc 

 íve 1908 jul. 13-án a következőkép jelenti : «A 460—470 m között fekvő homo- 

 kos rétegekből 6 B. fokos sósvíz szökött fel, erős gázömlés kíséretében. A ki- 

 ömlő gáz szagtalan, mennyisége percenkint 0-8 liter volt, és meggyújtva sárga 

 lánggal égett.o A 487 méter mélységben 1908 május hó 13-án a véső oly sze- 

 rencsétlenül szorult be a fúrólyuk fenekén, hogy e miatt a fúrás csaknem két 

 hónapig szünetelt, s ez alatt az idő alatt végezte Bömi Ferenc a kiömlő sós- 

 vizen vizsgálatait. Yégre július hó 3-án ismét megkezdték a fúrást és pedig 

 a bennszorult véső mellett 87 milüméteres raagfúróval, a függélyestől csekély 

 mérvben eltérő iránjTiyal. Az ily módon kikerült magok általában finom leve- 

 les, csillámos szürke agyagos márgákat mutatnak, közben 3 —6 cm-es sötétebb 

 bitumenes rétegecskékkel, s szenes növényi maradványokkal. A fönt említett 

 rétegzavarodás is normálisabb haladást mutat, amennyiben a rétegek 490 m 

 körül ismét visszatérnek a 40°-os dűlésbe, illetőleg alálib fokozatosan ferdéb- 

 ben dűlnek. Az 512 m-beli kvarehomokos agyagmárgából Buliminus liuchkma 

 d'OBB került elő, amely alig fél milliméteres hoszságú foraminiferát Böhm 

 úr vett észre, és Schréter Zoltín dr. úr határozott meg. .\z 513-90 m-ben 



