A KISSARMASI OAZKUT KOLOZS HKOYEBEN. 



315 



vékony iinliidrit -réteg jelentkezik, ni.ijd 514 iiieterlun iTiulkiviil laza, kvarcos 

 iioiuokkö, sok szonesedett növéuynyel, amelybon az elferdített fúró is olyan 

 gyorsan sülyedt, hogy kezdetben már sóra gondoltak. Az 520 métertől lefelé 

 ez a laza homokkő uralkodik, több víztartó réteggel. Az 542 m mélység- 

 liöl való magban két centiméteres fehérszínű tufásréteget talál- 

 tam, amelyben fekete biotit pikkelyek is látszanak. Az 543 méterből 

 egy 5 milliméteres csiga kőbelet s az 544'70— 544'SO m-l)ől származó magban 

 10 milliméteres kagylóliéjat nyertünk, iinicly Lurina cf. lujardini ÜESH-nek 

 bizonvult. 



\i. ábra. Az I. számú fúrás Nagjsármáson, a vasúti állomás mellett. A kép 1908 

 június hó 26-án készült, amikor 487 m. mélységben a véső bennszorulva volt. 



Szeptember hó első felében már harmadszor ferdítették el a fúrólyukat 

 és a 87 mm átmérőjű gyémánt koronával 550 méterig sikerült lefúrni. Itt 

 azután az utolsó 83 mm-es csövezetet beépítve, a legvékonyabb 62 mm-es gyé- 

 mántkoronával folytatták a fúrást. Lejebb is homokkövek következtek, azon- 

 lian mégsem azok a laza homokkövek, amelyek 520 — 567 között 

 uralkodtak, hanem apró szemű márgás homokkövek; az 578 és 579 méter 

 között vékony gipszrétegecskével, és egy 2 cm-es fehéres, biotit-tufa lemezzel, 

 s ez alatt közvetetlenül apró molluszkumok töredékeivel és globigerinákkal. Az 

 570—580 m körüli márgás homokkövekből percenkint r26 liter 9 Bacme fokos, 

 13 C° sós víz szállott föl, amely átlátszó kékeszöld színű volt, s zöldes csapa- 

 dékot rakott le. Elemzését a mellékelt táblázat VU. és VIII. rovatában köz- 



