A KISSÁltMÁSl GÁZKÚT KULO/.S MEüYKBKN. 317 



sziisi lapokkal, s ez alatt 80 cm vastagsáfíi'i szürke palás afíyafímárga. 

 siina csúszási lapokkal áthatolva, ertíseu osszejíyiirt állapotban. El)l)en a 

 magban a rétegek dűlése 60 -90° között váltakozik, s így az 52 méter 

 mélység körül erős gyűrődést kell sejteui'mk. A 95 és 102 méter mélység kö- 

 zött vékony agyagos anhidrit i-étegecskék mutatkoztak, s a 100'20 102 

 méter közül kihozott mag már ismét csak 5° díílést mutat. Mellékesen 

 megemlítem, hogy az 51"10 és 9t'80 méter mélység között 458 milliméter 

 s a 94"80— 142'!2ü m. között 400 milliméteres külső átméröjií csővel biztosí- 

 tották a fi'irólyukat, s ez alatt 370 milliméteres csővel haladtak lefelé. A ren- 

 desen alkalmazott gyors ütésű véső helyett 150 méter körül már a szabad- 

 esési késziilékkel működő vésőt is használatba vették. Az agyagmárga szívós 

 és duzzadó tulajdonsága miatt csak lassan haladt a fúrás, minthogy a beépí- 

 tett csörakatok minduntalan bennszorultak. A 100 m mélységtől lefelé agyag- 

 márga következett anhidrit és tuí'adarabokkal, a 143- 149 m között kékes- 

 szürke palás agyagmárga, homokos betelepülésekkel. A 150 151 '20 ra-böl 

 nyert mag apró csillámos, tömött kemény, szürke agyagmárga, amely híg só- 

 savval erősen pezseg. Ez alatt szintén agyagmárga következett, aprószemíí 

 homokkő padoeskákkal. A 200- 20r60 m-böl vett magfúrás igen apró csillá- 

 mos szürke palás agyagmárgát mutat, amelyen Böhm Freenc úr sztratométer- 

 rel IS"* azaz DNyD-felé irányuló 14 — 16^ dűlést mért. Ebből valószínű, hogy 

 az I. számú fiirás rétegzése is DNy-felé irányul. Nevezetes azonban, hogy míg 

 az I. sz. fúi'ásban már 180 méterből fakadt felszökő híg sósvíz, addig a 

 TTT. számú fúrásban víz nem mutatkozott. A 215 és 232 m mélységekben a 

 fúrórudazat törése és egyéb akadályok zavarták a munkálatokat. A feltűnő 

 sok üzemi baleset oka — a miként későiib kiderült — az volt, iiogy a 263 ni 

 mélységig beépített 360 mm-es csövezet elgörbült a fúi-cilyukbau. A 236—265 

 méter között apró csillámos szürke agyagmárga uralkodott, s közben ugyan- 

 csak ezt tárta fel a 254"5 — 255"5 m-ből nyert mag is, amely 10" dűlést muta- 

 tott. A 265 — 304 m között az agyagmárga már aprószemű vékony liomok- 

 kőrétegeket is tartalmazott. A 304 — 347 m között a rétegsoi-ozat anyaga szürke 

 palás agyagmárga, apró muszkovitos rétegecskékkel. A rétegek dűlése 320 

 méterben 2Ü°, ami feltűnően egyezik az I. számii fúrás 320—321 méterből 

 kikerült márgájának 22°-os dűlésével. A 3iO'ő méter mélységben beszorult 

 320 mm-es fúrócső leszorítása lehetetlenné válván, 61 méteres csövezés nél- 

 küli előfúrás után beépítették a 279 mm-es csövet, de a 398'5 méterben ez is 

 beszorult, úgy hogy a laza szövetű porhanyó homokkővel váltakozó agyag- 

 márgába kénytelenek voltak a 241 mm-es csövezetet beépíteni, s azt nehogy 

 ismét idő előtt beszoruljon, hidraulikus sajtóval naponkint többször megmoz- 

 gatták. A homokos rétegek olyan erősen koptatták a vésőt, liogj" egy izben 

 9 órán át 4 méterrel elöhaladott fúrás alatt a véső éle 8 milliméterrel rövi- 

 dült meg. A rétegsorozat 347 — 349 m között szürke palás agyagíuárga, 

 349—378 m között vékony homokkő padok mutatkoztak szenesedéit növényi 

 maradványokkal, 378-437 m között szürke palás agyagmárga. vastag homokkő 

 padokkal, itt-ott szenes maradványokkal. Bóhm Ferenc úr a sztratoméfen-el 

 349 m-nyi mélységben 16- 19^ (b'ilést mért, amely IS^ 5° felé, azaz DNyD-felé 



