A KISSARMASI liAZKtr KOI.OZS MKDVFBKN. 



331 



Az I. számú fúrásról szóló 1908. évi június hó l:^-án kelt jelen- 

 tésében Böhm Ferenc bányamérnök úr a következőket irja: «19Ü8. évi 

 június hó 17 én 11 napos munkaszünetelés után a fúrólyukban levő 

 vízoszlop zavartalan volt. A 165 mm-es csövezetnek a föld színe fölött 

 1.4-5 méternyi magasságban levő kifolyásán percenként 1.4 liter 13 C" 

 sósviz ömlött ki erős gáz kíséretében. A sósvíz 6 BAUME-fokot muta- 

 tott. A víz eredési helye valószínűleg a 460 — 470 m közötti homokos 

 réteg. A kiömlő gáz mennyisége másodpercenként 0.8 liter, ez a gáz 

 szagtalan és meggyújtva sárga lánggal ég. » Az I. sz. fúrás szóbanforgó 

 sósvizet és földigázt tartalmazó rétegével tehát tisztában vagyunk. Sajnos 

 azonban, hogy a II. számú fúrás sósvizet adó rétege nem egészen tisztán 

 van előttünk. Az bizonyos, hogy a II. sz. fúrás 22 — 3it m között levő 

 homokos rétege 5 BAüME-fokos jódos sósvizet adott, erős gázömlés kísé 

 rétében, azonban ezt a vizet nem elemezték. Csak a 145 m mélység 

 elérésével vették azt a gáztól kihányt sósvízmintát, amelyet azután 

 Pfeifer tanár úr elemzett meg. Végezetül itt közlöm a kissármási gáz 

 elemzését Pfeifer Ignác és Sohelle Róbert szerint. Összehasonlításul 

 mellé állítom a teljesen azonos geológiai eredetű báznai és welsi gázok 

 elemzését. A Kisküküllö megyében fekvő Bázna (vagy újabban : Felső- 

 bajom) öröktüzü gázait Phleps Ottó nagyszebeni tanár, mig a felső- 

 ausztriai Wels gázkútjait Koch Gusztáv Adoi.f bécsi főiskolai tanár urak 

 részletesen ismertették. 



