33() KUÖDI KÁLMÁN 



intuvhiiu 300 luúteruyiro, II két putiik tiilúlko/.iUáu biztositó-fúnlst ajánlok 

 252 inilliméturcs csüvcl mintegy 150 métor mélységig. Ezt annál iukúbb ju- 

 vaHiiloin, iiU'rt körii 1 hol lil 3 évig még a gáz növekedését várhatjuk. 

 Csnk ezntiin állandósul a gázkitörés, miglcn becslésem szerint mintegy 15 

 óv múlva bekövetkezik a roliamos apadás. A gázkút elapadása 

 után azonban a báró BÁx'FFV-féle raocsárgázas tócsákra kerülhet a sor, amelyek 

 bizonyára szintén bőséges földi gázt fognak szolgáltatni. 



A Mi;/<'tSÉ(il TAVAK KKKliETÉHÖL. 



Irta : Erődi Iíálmán dr. 

 Két ábrával. 



Az erdélyi Jlezöségnek uralkodó kőzetei a felsömediterránkorú agyag 

 és homokos-márga, amelyek a vidéknek tipikus egj'öntetüséget kölcsönöznek. 

 Lapos dombhátakat, szelíd lejtésű oldalakat és kialakulatlan, keskeny kanyón- 

 szerü völgyeket alkotnak. Ezen egyhangú tájképet a szubaérikus eredetű omlá- 

 sok, csuszamlások és vízmosások mellett a meglepően gazdag tóvilág teszi 

 változatossá. 



A tavak legnagyobbrészt az egyes patakvölgyekben láncolatosan feküsz- 

 nek. A Füzes-patak mentén nyolcat, a Komlód- és Mezöségi-patakok hosszá- 

 biin harmat-hármat találunk. Északkeleten a barátfalvi tó egészíti ki a nagyob- 

 bak sorozatát. A többi kisebb tó és tócsa különálló. Valamennyi a Mezőség 

 közepén helyezkedik el. A nagyobbak GO — 200, a kisebbek 2 — 5 holdnyi terii- 

 letűek. A két nagyobb 3-5 km hosszú, míg szélességük 200-800 m között 

 váltakozik. -Mélységük igen sekély : a Csukás közepes mélysége 5 m, a többi- 

 nél 1 — 3 m-t mérhettem. Magasságuk 280 — 380 m az Adria színe fölött. 



Eégen a keskeny völgyekben sokkal több tó volt. Egyik helyen a fel- 

 tűnő simaság, másutt a hátrahagj'ott korhadványos talaj az árulójuk. Az utolsó 

 időszak tavainak helyén óriási nádasok terülnek el. 



A jelenkorúak a régi terjedelmes állóvizeknek csak korcs maradványai, 

 de eredetük messze a múltba nyúlik. Sztripszkí Hyador «Az erdélyi halászat 

 ismeretéhez" c. könyvében kimutatja, hogy a mostani és a már megszűnt 

 tavak közül nem egy az Arjiádkori oklevelekben említett halastavakkal azonos. 



Korukat a rómaiak itt tartózkodásáig, sőt Obosz E. és Mábtonfi L. 

 leletei és a mezöbándi ásatások alapján a bronzkorig vezetik vissza. Az ezt 

 megelőző állai)otokról a Mezőség geológiai története tájékoztat. A harmadkor- 

 ban szárazra jutott területén a tengervíz lefolyása után a völgyalakulásban 

 szünet alhatott be, mert a diluviura idején a medencében éppen ol^au steppó 

 klima volt, mint az Alföldön. (Ij. Cliolnuky : vKiráudulások Scli\veizban».)* 



' Földrajzi Közlemények XXXVI. köt. IX. füzet 356. 1. 



