MAUYARORS/Aal FVliAUtiVRlTKK KKISTALVTANI VIZSGALATA. 



371 



homályosak. Az «, amely csak az ogyik ei- élcu ji-leutkozott mint koskeuy 

 tompítás, hasonlóképen egyenetlen, s rosszul tükröz. Megállapítása főleg az 

 [ee\ és [se] zónának metszésére támaszkodik. Az e negatív rhoiiil)oó(lor mindegyik 

 lapja többszörösen tördelt és rostozott. de aránylag jól mérlietö. Szépen 

 fejlett, sima, bár parányi lapocska az s, amely csak az egyik csúcson volt 

 jelen. A l és r' skalenoéderek egyenértékíi alakjai a kristálynak. Egy helyütt 

 a t uralkodik, s r' mellette csak igen keskeny szegély, másutt a viszony 



épen fordított. Mindkettő sima, vagy kissé érdes. A harmadik pozitív ska- 

 lenoéder, a v, mint az a lapok rostozása, s azonkívül négy igen fényes kis lap 

 alakjában van kifejlődve. 



Jellemző alakjai e pyrargyrit-kristályuak az V és C negatív skaleno- 

 éderek. Y-t elsőnek Sella állapította meg,* utána Groth- és Miers * említi. 

 MiERS leírása szerint lapjai a l' (H.5.l7.1ü)-el párhuzamosan rostozottak, míg 

 a jelen ki-istályou tökéletesen fényesek és simák. C az Yr övben, c két alak 

 között fekszik ; lapjai tükörsimák, némelyikük jelentékeny nagyságú. Miers, 

 ki e formát megállapította, mint egyenetlen, kicsike lapot íi-Ja le az andreas- 

 bergi vörös ezüstércröl. 



' Qnadro delle forme cristall. etc. .\cea(l. Torino. IS-iíi. 

 2 Miner. Samml. Strassburg. 1878. 

 =« 1. c. 



34* 



