A s/.arvasköi wehblitt;>mzs. 485 



donítaui az Emszt és a John elemzése között levő különbséget is, a mi 

 egyes elegyrészeknél mutatkozik. 



Az elemzési adatokban látbató vasmennyiség nem mind származik 

 vasércből, hanem annak jó részét a vasat tartalmazó szines elegy- 

 részekből kell származtatnunk. A szarvaskői wehrlit nagy vastartalmát 

 már régebben felismerték és több izben megkisérlették azt vasgyár- 

 tásra felhasználni, de ezideig még eredmény nélkül. Minthogy újabban 

 különös érdeklődés mutatkozik az ilyen sok titánt tartalmazó vasércek 

 iránt, hozzávetőlegesen közölni óhajtom azt a mennyiséget is, a melyre 

 itt számítani lehet. 



A) Ha a napszínen kifejthető anyagot tekintjük, akkor a feltárt 

 weh)litle)-iUrt kiterjedését csak 100 m sugarú körön 31,415 négyzet- 

 méternek véve 30 méter átlagos sziklafal magasság mellett mintegy 

 942,450 köbméter Nvehrlitre lehet számítani. A wehrlit tömöttsége Szabó 

 szerint 3"4; egy köbméter kőzet súlyát csak 3 tonnának véve, a fennebbi 

 mennyiség r].827,350 tonnának felel meg. 



B) A reménybeli érc mennyiségét az 50 m sugarú körön belül 

 100 méter mélységig feltételezve, ugyanilyen számítással 785,000 m^ érc 

 adódik ki, a mi 2.355,000 tonna ércnek felel meg. A ICXI in mélységre 

 azonban csak akkor lehet számítani, ha a wehrlit nem olyan lakkolith- 

 szerű kifejlődés, mint azt alább jelzem. 



Ezek szerint 



A) fel van tárva_ _ , 2.827,350 tonna 



B) reménybeli _, .,.„__ 2.355,000 « 

 A+B) 8 így összesen ___.._ 5.182,350 tonna 



titánvasat tartalmazó wehrlitre lehet számítani. Hogy a kőzet a mély- 

 ség felé mint változik, arra semmi adatunk sincsen. Ha azt a jelensé- 

 get tekintjük, hogy a gabbró a wehrlit szélén jelentkezik, akkor ellent- 

 mondást látunk azzal az elfogadott és a legtöbb helyen megerősített 

 szabálylyal szemben, hogy a magmatikus elkülönülésnél a bázisos kőze- 

 tek a kevésbé bázisosak szegély képződménye gyanánt jelentkeznek. Itt 

 ugyanis úgy látszik, mintha az erupciónak nem bázisos szegélye lenne, 

 hanem hogy a bázisos mellett lenne egy savanj'úbb szegély. Ez esetben 

 azt várhatnók, hogy a mélység felé a kőzet még bázisosabb lesz. 



A wehrlit kiképzödését azonban felfoghatjuk itt úgy is, hogy az 

 eredetileg egy lakkolit volt, a melynek szélső fáciesekent itt is a bázi- 

 sosabb kőzet vált ki, a mint azt a mellékelt ábra magyarázza és a 

 szerint jutott volna az erupció szélén napszínre a bázisos mellett levő 

 savanyúbb kőzet. Ez esetben a mélyebb szinteken a felszínen találtnál 

 csak savanyúbb és kevesebb vasat tartalmazó kőzetre lehetne számítani. 



