XEMPLENMEGYEÍ BARLANGOK ES SZIKLAODUK. 



Irta Stkömpl Gábor dr. 

 — A 44- 4!>. ábrával. — 



Barlangok képződésére legalkalmasabb közetet: mészkövet, Zemplén- 

 inegy«ben csak lenn a bodrogmenti Szigethegységben és fenn a Laborétól 

 átszelt Szirthegységbeu t;ilálunk. Ott, miként ezt Szádeczky Gy. tanulmányai 

 sejtetni engedik, barlang, avagy csak természetes liton-módon keletkezett szikla- 

 odú nincs ; itt, Homouna környékén, kirándulásaimon — többre akadtam. 

 Közidök csak kettő nagyobb (18—24 m. hosszú). A barkói Dzira és a várje- 

 szenői Dupna-hegy barlangja. A többi kisebb. Nem is barlangok már, csak 

 sziklaoduk. amelyeket csupán a földalatti üregeket babonás félelemmel clkoridő 

 nép éléni képzelete mond félelmeteseknek, végteleneknek. A Laborc folyó 

 jobbpartján fekvő Barkó község nagy barlangja aBarkói ba/rlang (Dzira— 

 lyuk) a falutól SW-re emelkedő Klyakocsina (345 m: térképen helytelenid: 

 Yiuicua skála) hegy keleti oldalában van. A barlang nyílása a Laborc felé 

 csapó Borszukni-szkali sziklás hegybordának felső végződésénél, mogyoró és 

 som cserjékkel borított gyepes lejtőn, mintegy 100 m magasságban a völgy 

 talpa fölött található. A barlang triászkorú sötét, kékesszürke színű pados 

 mészkőbe, az ú. n. barkóitba mélyül, amely itt pontosan W — E csapással me- 

 redeken észak felé dűl. Tátongó szádája keletnek néz, vagy jobban mondva 

 az égnek mered, mert lejárata aknaszerííen ereszkedik le 4 — 5 m. mélységbe. 

 Itt feneket érünk. Kívülről behányt, begurult kőtörmelékkel, giz-gazzal fedett 

 sziklatalajt. A lejárat nyirkos, molilepte sziklafalait sok kisebb-uagyol)b lireg 

 (borzlyuk) teszi egyenlőtlenné ; lefelé magas folyosó vezet, amelybe jobbról 

 satnya cseppkövekkel tarkított kicsiny fülke torkollik. A fülke fenn vakon 

 végződik, apró és az előbbiekkel megegyező borzlyukkal. A bekerült és a bol- 

 tozatról leszakadt törmeléktől már-már elzárt alacsony nyílás levezet a bar- 

 lang legmélyebb lielyóre. Itt véget ér a folyosó törmelékkúiija és a uterem» 

 alsó felét már a hirtelen kitágult és a magasba szökő mennyezetnek leomlott 

 kőtuskói lepik el. A terem magas, kürtöszeríi. Felfelé keskenyedve, simára 

 oldott falaival vakon végződik. Bálik falában, jó magasan kis fülke, amelynek 

 nedves agyagtól síkos kürtője kettős, hasonló a terem boltozatához. A terem 

 mögött ismét szűk nyílás, mely felfelé tart. Beljebb tágul, magasbodik, sikátor- 

 szerű lesz, míglen egy meredek falnál hirtelen véget ér. A sikátor sarkában 

 balra az elöbbeniekhez hasonló vakon végződő kürtő tátong, amelynek lép- 

 csőzetesen aláeső falait vízmosta vöröses-barna iinom agyag fedi. Ilyen a bar- 



