Olj NAOVSORI BÖCKH JÁNOS 



a mi jM'ldúnyunkon is bizonyára l'i— ICi-ni fölrúg. IIiitulBÓ része kon- 

 c't'iitrikusan liiionmn voimlzott cBiikú^íy, mint az iinriit inoiulott d'Orhigny 

 fólo faj rs csak a vógf, neveüctescii frlBiíhb részen, látok ctív-ki-t kurtiilib 

 lapoB ráncfóle omi'lkedést ismét jeli-ntkezni. Az AiKtlina MarulleHsis 

 (d'Orb.) Pict. és Camp.-IóI fajunk már mdlsö részének hosszabb, jobban 

 keski-nyedö része által könnyen nifgkülönböztotlu'tö. IIoBsza r»5 mm, 

 magassága i*8 mm. 



Előfordult : K o b I d o i- f n á 1 (Krassó-Szörénymegye) az ottani ügasu 

 Canciiile IVlső végén mutatkozó szürkebarnás, az ai)tienlu'Z számított 

 márgás homokkobon. 



Arca Szontaghiana n. sp.* 



— Bajza a VI. tábla 4. ábráján. — 



A kömag. amely előttem fekszik, hosszúkás trapezoidális házra 

 vall és egyenetlen oldalú, ameunyibi'n a búb jobban előre helyezkedik. 

 A rövidebb mellső rész alant kerekített, de a zárvonalnál miként való 

 végződését kis sérülés folytán nem láthatom. A hátulsó hosszú rész meg- 

 lehetős tompa szög alatt levágott és ennek alsó végéhez a búbtól egy 

 igen széles párkányvonal húzódik le s közte és a zárvonal közt a kö- 

 mag erősen kimélyített házra vall. amelynek az alsó palleális széle 

 gyenge ívalakúnak jelentkezik. Példányunk egész hosszában végig finom 

 bordázást inkább vonalzást mutat, mely legerősebben a mellső részen 

 emelkedik ki s ott szórtahban !8 van : az utóbl)i helyen egyúttal két erő.sebb 

 vonal közt egy gyengébb és kurtább látható. Legfinomabban és igen sűrűen 

 mutatkozik a vonalzás a hátulsó rész kimélyített n'szi'ben az édes párkány- 

 es zárvonul közötti részen. Növési vonalak nyomai itt-ott szintén megfigyel- 

 hetők. Példányunk általános alakviszonyaival némi hasonlatosságot mutat 

 az Arcn Raulini (Leym.) d'Orb.-vcI, amint ezt Pictet J. F. és Kenemer E.- 

 ismertetik meg, de példányunk ettől már hosszabb, uyüjtottabl) volta és 

 hátulsó részének éles párkányvonala folytán különbözik. Ez különbözteti 

 meg alakunkat különben a spanyol alsó ajrtienbeli Arca Cíjmodoce 

 CoQUAND H.-tól'' is, de hátulsó része tinóm vonalzása is. Leginkább kíizeledik 

 azonban fajunk az Arra rariíiala 8ow.-hez * már hátulsó éles j)árkány- 



1 Ezt az új alakot szerzője dr. Szontaoh Tamás, akkori főgeologu.?, most a 

 ma^y. kir. Földtani Intézet aligazgatója tiszteletére nevezte el. 



- PicTKT y. .J. et Rknkvikr, E. Ter. Aptien de Perte du Rhónc etc. Genéve 

 18.tS. Pl. XV. Fig. 1—3. p. 100. 



:' CoQUAND H. L'Étago Apticu de l'Espagne. Marseille 1865. Pl. XII. Fig. J— 8. 

 pag. 140. 



* A. u'Orbigny Paléontol. Fran9aÍ8C'. Terrain Crétacés III. Pl. 313. Fig. 1 — 3. 

 pag. 214. 



