NEB.ÁNT ÚJ K8 MÁR ISMERT MOIXURZKDMFAJ. 617 



Astaric traiisversahoz, amint ezt d'Oebignij rajza mutatja, amelynek az 

 utóbbi által mondott, kissé négyszöglett'S voltát sem nélkülözi ; oz utóbbi 

 fajt pedig, mint tudjuk. Tictet és Renev. Ter. Aptien p. 87) a Sowerby- 

 féle ^l. obovatayal egyesíti. 



Előfordult: Bozovicstól ÉNy (Krassó-Szörénymegye). a Gura 

 Golumbului irrgo-aptienbeli fehércsillámos. márgás homokköveiben, a 

 Eiu Alb egy kis mellékárkában. 



Cypricardia Kohldorfiana n. sp. 



— Bajza a VI. tábla la. h, c ábráján. — 



Jobbára kömagvakl)an, amelyek még csak itt-ott mutatnak héj- 

 nyomokat, gyűjtöttem Krassó-SzörénvTnegyében több példányban egy 

 lamelübranchiátát, melyen a zár kifejlődését ugyan, sajnos, nem láthatom, 

 de egész alakjával Cíjprinidák családjára utal, ahová tehát is áUítom. 



A fajunkkal hasonb) alakok a szerzők által vagy Cyprina Lam.- 

 hoz, vagy ennek egyik alneméhez, Venilicanliii Sloliczkdhoz, de egyes 

 esetekben sőt Cypricardia LiM.-hoz is soroltattak, mint p. o. Cypri- 

 cardia testacea Zittel ' a Gosaurétegekböl. amely utóbbihoz a mi kövü- 

 letünk háza egész alakjával külsőleg valóban igen hasonlít, csakhogy 

 ennél nagyobbra fejlődik. A gosaubel' faj és rokonai zárára vonatkozó- 

 lag azonban Zittel megjegyzi, hogy ez Cyprinúhoz ép oly közel áll, 

 mint Ciiprícardiiíhoz. miért is ezeknek subgenusként való elválasztását 

 nem tartaná céltalannak (id. h. 136. old.). Fajunk háza majd szélesebb, 

 majd hosszúkás trapezoidális alakú, egyenetlen oldalú. Búbja erősen 

 begörbült és a ház középvonalától kissé jobban a mellső része felé 

 helyezkedik, de szintúgy, mint a gosaubeli fajnál, nem ennek végén áll. 

 A búbok hegyei még héjas példányoknál elég közel jutnak egymáshoz, 

 de a kőmag\akon természetesen meglehetősen távol esnek egymástól. 

 A ház mellső része összehúzott, kerekded ; hátulsó része magasabb és 

 kissé rézsút lompított. Felemlítendő továbbá ama erős, olykor igen éles 

 párkányvonal, mely a búbból kiindulva az alsó szél hátulsó szögletéhez 

 húzódik le. mellette a hátulsó részen csekély behorpadás látható telje- 

 sen, mint ezt a Cyjiriiardia testacea Zittel rajzán mutatja, de meg kell 

 jegyeznem, hogy azon példányaimnál, hol még a héj foszlánya is megvan. 

 a párkánj\onalon túl hátrafele számítva nemcsak a kissé homorú mező 

 következik, mint ezt Zittel az ő fajánál említi (1. c. p. 136) és rajzolja, 

 hanem ennek közepén, de valamivel sőt jobban a párkányvonal felé 

 helyezkedve, egy jól kifejlődött barázda húzódik a búbjától végig lefelé, 



* Dr. K. A. Zittel : Bivalven iler Gosaugebilile etc. (Denkschriften dor k. 

 Akademíe d. Wissenschaften. Wien. XXIV. Bd. p. 136. Taf. IV. Fig. Sa~f. 



