VÁLASZ LÁZÁR ZOLTÁN ÚR KRITIKÁJA RÁ, 



Irta : Tapp Ivíkülv dr. 



Az Országos Magyar Bányászati és Kohászati Egj'esiilet 1910 szeptember 

 18-iki közgyűléséu Lázár Zoltán úr, a Riniamiirány-Salgótarjáni Vasmű Rész- 

 vénytársaság igazgatója, részletesen megbírálta a Magyarország vas- 

 érckészletéröl szóló monográfiát, amely bírálatnak teljes szövegét a 

 Bányászati és Kohászati Lapok 1910 október 15-iki száma a 490 4-98. olda- 

 lakon közli. 



Minthogy az igen tisztelt igazgató úr bírálatában becsléseimet erősen 

 támadja, azért szükségesnek tartom ugyanolyan részletesen az én érveimet is 

 kifejteni, mint amily részletesen szíves volt Lázár igazgató úr becsléseimet 

 megbírálni. 



• Közismert dolog — mondja Lázár igazgató úr — hogy egyesíiletíink a 

 miigyarországi gyér vaskövagyon idegenbe való hurcolása ellen több mint egy 

 évtized óta folytat eddig majdnem teljesen meddő küzdelmet. Ismételten for- 

 dult egyesületünk segélyért a mindenkori kormán j'hoz, legutóbb 1906. évben 

 terjedelmes emlékiratban tárta fel ércvagyonunk szegényes helyzetét. Ez ismé- 

 telt akció hatása alatt a legutóbbi évben történt valami, amiből ügyünk ked- 

 vezőbb fordulatát reméltük, amidőn a stockholmi geológiai kongresszus alkal- 

 mából egy nem várt akadály gördült az annyira védelemre szorult hazai vas- 

 ipari érdekek elé.» 



Ebből a néhány mondatból teljesen kitűnik Lázár igazgató úr bírálatá- 

 nak iránya. Azért támad olj- erősen a munkának, mert ez nem szolgálja a 

 vasérckivitel meggátlásának az érdekeit. Már pedig világos, hogy a geológus, — 

 amidőn becsléseket végez, — nem indulhat sem egy egyesület, sem egy kor- 

 mány érdekei után vagy ezek ellen, hanem az emberileg elérhető igazságok 

 után törekszik. Erre törekedtem én is a Magyarország vasérckészletéről vég- 

 zett becsléseimben. 



Hogy pedig 86 évre becsülöm hazánk vasérckészletét a Bányászati és 

 Kohászati Egyesület 44 évre szóló becslésével szemben, ez még nem ok arra, 

 hogy most már szabad legyen az érckivitel boldognak boldogtalannak. Iliszen 

 mi az a 86 esztendő egy nemzet életében?! Erre különben már megfelelt 

 LóczY Lajos dr. földtani intézeti igazgató úr, mondván, hogy «akár 43, akái- 

 83 évre elegendő a magyarországi vasérckészlet, olyan kevés az, hogy abból egy 

 kilogrammnyit sem szabad kivinni a vasipar öngyilkosságának a vádja nélkül ». 



