65S iiii.LKniuNn .iknA 



első boiiyiiinrtsru iiz finlicri kőz fiiiiiikájiU iiiiuak cWíiiiíivi li('liiitiUiit látszanak 

 bizouyítauj. Kadic Üttdkah dr.' rlsö jclcutésólicu luiut vulótízíuííeu ciuIktí 

 szersxáiuokat említi őket, amely felfofíüslioz többen csatlakoztak. Mivel meg- 

 fitfyeléseiiu szerint ezek a csoiilszersznindk mindig esak u ki)|it!it<)lt és kavicH- 

 abikú iiiészk(i\ikki'l együtt taliilhat<ik s mivel számuk és ki>iitut()ttsúf{iik mindig 

 arányban áll a mészkökaviesok számával, minthogy továbbá egyéb emberi nyo- 

 mokat (tüzliely vagy köszerszám) nem tartalmazó rétegekben is egyaránt clö- 

 fiirthilnak és egész felületükre kiterjedő koptatottságot mutatnak, ezeknek 

 emberi kéztől való megdolgozásukat teljesen kizártnak tekintem. A lerakodá- 

 sokban található mészkőkaviesokra vouatkozóan meg kell említenem, hogy eze- 

 ket Kadió Ottokár dr. a víz meeiianikai (eróziós) behatásától függetlenül, 

 tisztán a víz kémiai (korróziós) oldó hatásától származtatja és ennek alapján 

 a barlang egész kitöltését inkább helyi folyamatnak tudja be. Ennek a fel- 

 fogásnak helyessége ellen .szólnak szerintem a következők : A mészkőkavicsok 

 együtt fordulnak elő az erőművi behatásokat tisztán mutató szerszámalakú 

 csontokkal, melyeknek alakja kémiai oldástól semmi körülmények közt sem 

 eredhet; az oldalág, ahová a folyíi víz fel uem hatolhatott, kizárólag éles élíi 

 mészköveket tartalmaz még a II. szintben is, holott a beszivárgó víznek itt 

 elég ideje lett volna a feltételezett hatás előidézésére ; a túlnyomóan kavicsokat 

 tartalmazó rétegekben tíizhelyek nincsenek, mivel az abban az időben ott folyó 

 víz az otttartí'izkodást lehetetlenné tette, az ezekben a rétegekben talált kőesz- 

 közökön pedig gyakran észlelni kisebb-nagyobbfokú, egész felületükre kiterjedő 

 koptatottságot (pedig kovasavból állanak !). Mindezek alapján a mészkökavi- 

 csokat folyó víz működésének tartom. 



A barlang kitöltése hái'om megkülönböztethető koi.szakou ment szerintem 

 keresztül. Az első a tisztán lokális jellegű kitöltés kora, melyben a liarlang 

 fenekét borító foszforos agyag kéjizödott (főleg a X. szinttől lefelé). A második 

 valamely folyó víznek működési kora (a IX. szinttől fölfelé az V.-ig). A har- 

 madik ismét a lokális képződmények kora (I. és II. szint). Az első és második 

 kor képződményei közt átmenetet képez az igazi kavicsot alig, de sok koptatott 

 csontot tartalmazó barnásvörös agyag. A második és harmadik kor közt átme- 

 netet képeznek a IV. és III. szint, melyben egyrészt még ép csontok, szögletes 

 kövek és tűzhelyek, másrészt már koptatott csontok és kavicsok is vaunak. 



A Szelcta-barhingban talált faunára vonatkozólag meg kell jegyeznem. 

 hogy ez túlnyomólag barlangi medvéből áll, melynek csontjai a barlang összes 

 diluviális rétegeiben egyaránt előforduliuik. Leggyakoribbak a fogakon kívül az 

 ujjpercek, a heiigeriis csontok, a csigolyák és állkapcsok ; legi-itkálibak a ko- 

 ponyacsontok, bordák, farkcsigolyák és a mellcsont. Érdekes, hogy sokszor 

 egészen fiatal, talán csak néhány napos medvéknek csontjai is megmaradtak 

 s ezek közül leggAakrabban a kulcscsont, mint amelyik az egyéni fejlődés 

 folyamán elsőnek elcsontosodik. Elvétve még a következő állatok csontjai talál- 

 liatók : barlangi oroszlán barlangi hiéna, ló, szarvas, valószínűleg rénszai-vas 



' Adatok a szinvavölgyi diluviális ember kérdéséhez. (Földtani Közlöny. 

 XXXVII. kötet. 9-11. füzet. 8i0. oldal.) 



