20 D: SZÁDECZKY GYULA 
az alsó cambrinek vett kvarcit. A Beaver patak törési völgye határolja 
nyugatról a Purcell vonulatot. 
A Selkirk vonulat következik erre, ahol vad alpesi vidéken, 
a hó ellen vastag fatörzsekből épített hosszú védőkön át jutottunk a Ko- 
lumbia folyó két ága közti vízválasztóhoz,a Roger Passhoz (1311 m), 
ahol a Kordillerák eme részének legszebb gleccserei vannak. Ezek közül 
egyesek óriási firnmezőből táplálkoznak. 
Glacier állomásnál a gleccserek közvetlen közelében igen 
nagy, kényelmesen berendezett hotelje van a C. P. R. vasúttársulatnak, 
ahonnan félórai könnyű sétával elértük a Kordillerák legszebb gleccserét, 
az Illecillewaet-et. Ittől a vasúti állomástól néhány 100 m emelkedéssel 
jó túristauton olyan magaslatra jutunk (Observation point), ahonnan 
ezeknek az alsó cambri és belt lerakódásokból álló, egészben véve szincli- 
nalist alkotó hegycsoportnak geológiai szerkezetét, remek alpesi formáit 
kitünő enláthattuk. 
Danny volt itt a vezetőnk, akinek legutóbbi felvételéből származó 
térképe, szelvényei rendelkezésünkre állottak és szemléltető magyaráza- 
tai alapján tiszta képet kaptunk erről a vad, gyönyörűen feltárt vidékről. 
Hosszan húzódnak a vonulatok, ezek mentén a vetődések igen sokszor a 
legjelentősebb völgyek irányát jelölik ki (Kolumbia, Beaver vonulat 350 km 
hosszú). Ezek magukon hordják az egész hegyrendszer képét. DALy a la- 
ramie revolucio idejéből származtatja ezeket az elsőrendű vetődéseket, 
de feltételezi, hogy a vonulat később, valószínűleg a pliocén végén még 
felemeltetett. A Kordilleráknak általános (É-tól 307" Ny-ra) ÉNy—DK-i 
csapása ebben a csoportban kitünően meg van tartva. Említésre méltó, 
hogy a legnagyobb kiemelkedéseket nem antiklinálisok, hanem igen 
gyakran a szinklinálisok alsó cambri kvarcitja (Sir Donald és Ross kvar- 
cit) alkotja. A modern vasútépítésnek valóságos remekeivel találkozunk 
ezen a vonalrészen, ahol hosszú alagutakkal és földalatti hurokalakú 
nagy kanyarulatokkal kezdik helyettesíteni a régi útat, amelynek fenn- 
tartása a hó ellen való költséges védekezés folytán is igen sokba került. 
A Selkirk-hegység nyugati részében az Albert kanyon csoport- 
jában rendkívül nagy vastagságban van meg a belt i képződmény, főleg 
annak középső tagja, a sötétszínű laurie metargillit. Ennek magának a 
vastagságát 4500 méterre becsüli DAny és azt tartja, hogy selymes palá- 
nak átkristályosodása nem a dinamikai ráncosodásokból származó nyo- 
mások, hanem a felette lévő kőzetcsoport sztatikai nyomásának 
következménye. Egyenes folytatása ez a dél felé lévő Montana és Idaho 
hasonló sorozatának. 
Ez az óriás vastagságú üledék pegmatit és aplittól áttört régi erup- 
tivus, praebelt1-nek vett tömegre rakódott le, amely DaLy felfogása 
szerint egykori felületén rendkívül vastagságban elmállott és arkózává 
