KIRÁNDULÁS A HORVÁT TENGERPARTRA. 6 
(csapás ÉÉK—DDNY, dülés Ny). A vasúti híd mögött kékesszürke, rozsdás, 
elmállott, szabálytalanúl palás, csillámos homokkövek állnak szálban (csapás 
25" ÉÉK, dülés 289 Ny; csapás 10" ÉÉK, dülés 25" Ny). A táblás homokkövek- 
ben helyenként flisduzzanat és növényszecska fordulnak elő. Majd kibővül a völgy 
és előttünk fekszik a lié-i Polje. Banovine (Vranjak) mellett az út melletti kő- 
fejtőben jól padozott, vastag, sokszögben szétmálló, füstszürke dolomitmeszeket 
látunk (csapás 75" KÉK, dülés 25" D), melyeket helyenként nucula tölt ki és 
melyek a felső-triaszhoz tartoznak. Piroviste nyugati lejtőjén hasonlóan erős déli 
dülés észlelhető. Banovinetől Piroviste felé terjedő úton a Polje barna homokos 
agyagjait látjuk, melyekben lapos karbonkavics, kvarckova (mely a konglomera- 
tumból származik) és porfirit kavics van szétszórva, Mészalkatrészek teljesen 
hiányoznak, Polje altalaját nyilván tisztán lágy karbon képezi, melyet Ny-on 
és K-en a felső-triasz felé zavarodási vonalak határolnak. Az ÉK-i zavarodás 
a Suha-Recina-Vrata-vonal folytatását képezi. Fuscine állomás ÉNy-i részén 
jelennek meg először a tömbszerű karbonhomokkövek. A völgy tulsó oldalán az 
alsó-triasz dolomitja 10"-ra DNy felé dül. A vratai Polje kisebb karbonfeltörésen 
terjed ki, melyet az alsó kagylós mészdolomit határol. Lokve állomás mellett 
a felső-triád mészpadokat látjuk északra dülni. A helységhez vezető uton 
aztán rosszul padozott kékesszürke, diploporanyomokkal biró mészbe jövünk 
(csapás 607 ÉK, dülés 18" É; csapás 407 ÉNy, dülés 9" ÉK). A Lokve-ba ve- 
zető úton a kagylós mészbe való átmenetet szépen követhetjük. Jól padozott 
sötétszürke, gastropoda-keresztmetszeteket tartalmazó mész tűnik elő, mely a 
kápolna előtt levő útkanyarulatig terjed. Majd a kápolna egy négyszögű, 
darabokba széteső, vékony pados, lemezes dolomit, utána sávos, derékszögű 
darabokra, széteső lemezes dolomitréteg következik, mely még a felső kagylós 
mészhez tartozik (csapás 807 ÉK, dülés 207 ÉNy). Ezen kövületmentes dolomit- 
padok Lokve előtt magas falat képeznek (csapás 859 NyÉNYy, dülés 167" ÉKÉD). 
A helység keleti oldalán az első házaknál zavarodás húzódik ÉNYy felé és közvet- 
lenül a werfeni pala vastag ibolyavörös, lemezes agyagrétegzésben tűnik elő, mely 
világos szürkészöldes színű, sokszögű homokos márgapadokkal váltakozik. Tarka, 
homokos É-i és ÉNy-i dülésű agyagok tárulnak fel az úton. Lokvetől Ny-ra 
pompás szelvényben a werfeni rétegek és az alsó kagylós dolomit közti lassú 
átmenetet követhetjük. Lokve és a fürészmalom között alul vörös homokkövek, 
fölöttük mintegy 2 m-es szürke sokszögben széteső márgapadok, ezen utóbbiak 
fölött 35 m szürke és vörös agyagok, közben zöld és vöröses márgapadokkal vál- 
takoznak. A vízvezetéken kis vető látható; túlnan világos és sötétszürke dolo- 
mitos, sokszögben elmálló mészpadok részben zöldes palás agyagbetétekkel tűn- 
nek elő. Ezeket köröskörül jól padozott sziklameszek követik, melyek szikla- 
torlaszokat képeznek, mely utóbbiak felülete elmállás folytán összevagdaltnak 
tűnik, továbbá vastag, kemény, homogén mészpadok (csapása ÉK—DNYy, dülése 
laposan ÉNy felé). 
Mielőtt a nyugati karbonterületre lépnék, fel akarom hívni a figyelmet a 
barlangokra, melyeket néhány lokvei úr szíves vezetése mellett megtekinthettem. 
A nagy barlang (Óriás barlang), melyet aránylag még csak rövid idő óta fedez- 
tek föl és a fentebb említett kápolna közelében a lejtőn mintegy 780 m magasság- 
