KIRÁNDULÁS A HORVÁT TENGERPARTRA. 33 
lyeket a Polje kavicsai töltöttek meg. Koruk a csonttartalom szerint fiatal dilu- 
viálisnak mondható. Említésre méltó amaz időnek ahhoz megkivánt magas víz- 
állása. Ma a Poljet vízzel ellátó Velica-tó Lokve-től keletre 60—80 m-rel mélyebben 
a triaszmészben levő levezető lyukban tűnik el. 
Nyugat felé a lágy karbon szeliden lekerekített, sok vízeséssel és jól meg- 
nedvesített réttel ellátott magaslatokat és dombokat képez, és szélein werfeni 
rétegekkel van körülvéve, melyek morfologiai tekintetben a karbontól csak 
keveset különböznek. Azután magasabb szegély gyanánt az alsó kagylós mész- 
dolomit következik, míg a legmagasabb szegélyt szinkör módjára a felső triász- 
mész képezi. A szerkezetnek feltünő jellegét a sok kis és nagy hasadék képezi, 
melyek a feltörés területét annyira körülveszik, hogy a rögök a karbonnak fel- 
törési magja körül minden oldal felé gyakran lépcsőzetesen lesülyednek. Ilyen 
viszonyokat pl. Ertiétől északra a fürészmalommal szemben a vízesésen igen jól 
észlelhetünk, ahol kagylós mész, werfeni rétegek és karbon egymásra lesülyedtek. 
Itt a karbon szferosziderit-konkréciókkal és széntartalmú növényszecskát tar- 
talmazó homokkőpadokkal váltakozó kék palásagyagokból áll. Ha az út mentén 
Mrzla vodica felé haladunk, vastag konglomerátumpadokat, kalamiteseket és 
(Velika-vodánál) flisduzzanatokat tartalmazó, kék homokköveket és változó 
lapos düléssel biró sötét palákat észlelünk. A lejtők mindenkor puposan félre- 
csúsztak és dús növényzettel borítvák. Közvetlenül Mrzla vodica előtt meg nem 
határozható széntartalmú növénymaradékok észlelhetők. A zelini országúton 
nyugatra fehéresszürke, homokos, kilúgozott mészpadok jönnek felszínre, melyek 
keresztrétegezést mutatnak, ezekben kövületeket nem találtam. A. mészvonulat 
láthatóan több lencséből áll, melyek ÉNy—DK-i irányban is a Mrzla vodicán 
áthúzódnak. A templomtól délre a karbonhomokkövek és konglomerátok pirit- 
tal vannak impregnálva; némely helyen ezeket kutatták ia. A templom déli 
részén levő domb morfologiai tekintetben igen érdekes kilátást nyújt R15- 
najak felé. 
Sleme mellett a werfeni rétegek gyengén NyDNy felé dőlnek. Az Osoj 
melletti útkanyarulatnál balfelől werfeni és alsó kagylós meszeket látunk (csapás 
40" ÉNy, dülés 387 DNy). A völgyön át ÉNy—DK irányban a Suha Recina- 
Osoj zavarodása húzódik, melyen a kagylós mészdolomitpadok a werfeni réte- 
gek felé sülyednek. A vetőnek túlsó oldalán levő magaslaton a felső kagylós mész 
(csapás 507 ÉNy) tűnik elő. Az útkanyarulatnak egyik feltárásán alul vékonyan 
padozott, fölül tömör és sziklás dolomitos meszek lépnek fel, melyek  Rovno 
Podolj mellett zöldes palaagyaggal vannak borítva (csapás ÉD). Mintegy 500 
m-re, D-re Podolj felé az alsó kagylós mészdolomitok 257" DNy dülést mutatnak 
(DNy-ra Lepenice felé, csapás ÉÉK, dülés 249 Ny). Sopaé mellett vastag 
lemezes, részben sávos, sokszögben széteső dolomitok állnak szálban (csapasa 
ÉD, dülése 207 Ny). j 
Felső-triász. A Sopaé melletti levő hágó magaslatán kemény, vastag 
pados, világos szürkésfehér mész tűnik elő, mely a banovine-i mészhez hasonlit 
(csapása 86" ÉNy, dülése 16" Ny), Jelenje mellett pedig gyűrődés folytán a réte- 
gezésre merőlegesen elkarsztosodott falszerű sziklarészletek keletkeznek, melyek 
apró kéthéjúakat és gasztropodákat tartalmaznak (csapás ÉD, dülés 217 Ny; 
Földtani Közlöny XLIV. köt. 1914. 3 
