ADATOK A DOLOMITKELETKEZÉS ELMÉLETÉHEZ. 41 
kulásai körülményeire és feltételeire világot vetni és az így nyert adatokat a ter- 
mészetben eszközölt megfigyelésekkel egybevetve megállapítani azon lehetősé- 
geket, amelyek egy-egy kérdés megoldásánál számba jöhetnek. 
Természetesen az egyes tényezők értékelésénél tárgyilagosaknak és szigo- 
rúaknak kell lennünk, nehogy hatásukat vagy érvényüket túlbecsülve a termé- 
szet lehetőségei ellenére általánosítsuk és így valamely elmélet alapjává tegyük. 
Ne felejtsük el, hogy a föld kérgének állománya anyag, még pedig ugyanazon 
anyag, amelynek törvényeit épen a laboratóriumi vizsgálatokkal igyekeznek meg- 
állapítani. E megállapítások érvényessége teljes mértékben fennáll a laborató- 
rium falain kívül is, ha nem is tudjuk a természet nagy tömegeit és a hosszú időt 
kísérleteink tárgyává tenni. Tehát minden oly kérdésnél, amelynél a föld kérgé- 
nek anyagi természete szerepet játszik, e megállapításokat a legnagyobb mél- 
tánylásban kell részesítenünk. 
Ily szempontból nézve és a mai tudásunk birtokában, csak csodálkozhatunk, 
hogy annyi és oly kiváló hívet (ARDurIxo, HErm, BucH, FRAPOLI és DUROCHER) 
szerzett, azon ma már csak történeti érdekességgel biró elmélet, amely szerint 
a mészkő magnézia gőzök hatására alakulna át dolomittá. MoRLorr,! 
MARIGNAC és FABRE,? valamint még mások olyas megállapításainak, hogy a kal- 
clum és magnéziumsó karbonátok jelenlétében magas, 180—200"-nyi hőmérsék- 
leten dolomitot adnak, a bevezető sorokban jelzett kritikai szempont mellőzé- 
sével tulajdoníthatott DANxa, JAckson, HAUSMANN és még sok más buvár oly 
jelentőséget, hogy véle a dolomitkeletkezés kérdését megoldottnak véljek, el- 
felejtvén, hogy az ily különleges körülmények a természetben ha egyáltalán, 
úgy akkor is csak nagyon szűk határokon belül valósulhatnak meg. 
Hasonlóan az óvatos bíráló álláspontjára kell helyezkednünk GRANDJEAN, 
VOLGER és BiscHoFF elméletével szemben is, akik abból indulnak ki, hogy a ten- 
ger mészkarbonátja mindig tartalmaz magnéziát, amelyből a víz, a mész kioldá- 
sával szaporítaná fel a karbonátok csekély magnézia karbonátját a dolomit 
összetételéig. 
Ami pedig azon elméleteket illeti, amelyek szerint a dolomit vizes oldatból 
közvetlenül válna le, vagy pedig vizes oldatok hatására, kettős cserebomlás útján 
keletkezne, mint ezt LEUBE, CORGUAND, DELANONE, ST. HuwNT, LIEBE, GUMBEL, 
FORCHHAMMER, CORDIER és még mások elgondolták, igazi értéküket és érvényüket 
csak akkor állapíthatjuk meg, ha a dolomit-keletkezés körülményeit kísérletileg 
teljesen tisztáztuk. 
Sokan és sokat dolgoztak, hogy kísérleti megfigyelésekkel és a dolomit 
szintézisét célzó munkákkal vessenek világot e kérdésre. És e sok munka dacára 
sem rendelkezünk teljes egészében elfogadható elmélettel, ami okát talán abban 
leli, hogy nem hasznosították eléggé az elméleti kémia megállapításait és elméleti 
vezérfonal hiján a kísérleteket javarészt empirikus alapon végezték. E tiszteletre- 
méltó munkák hosszú sorából KLEMENT? és Prarr! F. W. vizsgálatai szolgál- 
1 HAIDINGER, Naturwissensch. Abhandl. 1. 305. old. (1847.) 
: Biblioth. univ. de Généve 1849. 
: TRELLERMAK, Min, Petrogr. Mitt. 1895. 14. 526. 
1 N. Jb. Min. Geol. etc. Beil. b. 23. (1907) 529. 
