44 D: BALLÓ REZSŐ 
fejlesztettek C009-t. Hasonlóan csak erősebb savakban oldódó Mg dús kéreg borí- 
totta ezt az anhidrit port amikor ezt CO, jelenlétében Mg S0), illetve Mg Cl, hatá- 
sának tette ki. Úgy véli, hogy ezen észlelései megmagyarázzák a konyhasótelepek 
mentén a gipszhez fellépő kis dolomit lencséket. 
A kalciumkarbonátnak tömény magnéziumszulfát és konyhasóoldat hatá- 
sára nagy nyomás alatt lefolyó eldolomitosodását oly módon vizsgálta, hogy az 
anyagokat egymás fölé rétegezte és 4—14" között ingadozó hőmérsékleten nagy 
nyomás alatt több napig hagyta egymásra hatni. 
A kísérletek eredménye, hogy a 29/-os ecetsavban fel nem oldódott mara- 
dékban annál angyobb volt a Mg tartalom: 
I. mennél tökéletesebb volt az alkotórészek keverődése, 
II. mennél finomabbra volt porítva a Ca CO., 
III. mennél tovább tartott a hatás. 
Megállapítása szerint a reakció már 40 légköri nyomás alatt megindulna, 
de 60 légköri nyomásnál sokkal gyorsabb az átalakulás. 200—200 atmoszféra 
alatt is észlelt átalakulást, de hogy a nagy nyomások mily irányban befolyásol- 
ják, nem tud véleményt mondani. A magasabb (40—50") hőmérsékletnek reakció 
gyorsító hatását észlelte. 
Ezután még a tengezviz átalakító hatását 18 tanulmányozta. Amíg a, közön- 
séges tengervíz hatására csak nagyon kevés nehezen oldódó anyagot kapott, 
addig a tízszeres töménységű tengervíz hatására híg savakban való oldás után 
oly anyag maradt vissza, amely 21-79, Mg CO.-t tartalmazott. 
Bármily csábító is e két vizsgálat csoportra felépíthető elméletekben, amelyek 
egyikének körülményeit talán a sekély, a másikéit a mély tengerek viszonyaival 
állíthatnók párhuzamba — dolomitkérdés megoldását látnunk — még sem fogad- 
hatjuk el a magyarázatot általános és végérvényűnek, ha el is tekintünk attól, 
hogy a folyamatok feltételei minden dolomitkeletkezésre alkalmazhatók volná- 
nak-e, mert csak azon kétségbe nem vonható eredménnyel bírnak, hogy az em- 
lített kísérletek egyebek között, híg savakban nehezen oldódó különböző Mg tar- 
talmú anyagot szolgáltattak. Hogy ez anyagok megfelelnek-e a dolomitnak azt 
nem tudjuk. 
És e kérdésre nem is felelhetünk hamarjában. Hiszen a dolomit név fo- 
galmi és tartalmi köre sincs szabatosan meghatározva. Mi a dolomit? A dolomit 
oly kőzet, amelynek anyaga szénsavas mész és magnézia. Ha azonban végig te- 
kintünk a dolomitok, a dolomitos meszek és a mésztartalmú magnezitek nagy 
számban ismeretes analizisein, úgy láthatjuk, hogy az összetételük a carrarai 
márványnak alig tizedpercentekben kifejezhető magnéziumkarbonát tartalmától, 
a magnezitek összetételéig a legteljesebb átmenetet mutatják. A petrografus 
megoldja a kérdést, amennyiben egy segédfogalom, a, knormaldolomit bevezetésé- 
vel külön választja azon kőzeteket, amelyekben a két karbonát molekuláinak 
aránya 1:1 és dolomitoknak nevezi mindazon szénsavas kőzeteket, amelyekre 
híg sósavat csöppentve nem észlel erősebb pezsgést, nem törődve azzal, hogy 
valamely anyag reakcióképességét chemiai összetétele mellett nagy mértékben 
befolyásolja még a fizikai állapota és körülményeit. 
v 1 tel 4 
A kémikus zavara nagyobb, mert ő nem az elnevezés kérdését látja ebben, 
teNi , a 
