76 D: KULCSÁR KÁLMÁN 
Phylloceras Calais MGn. 
1867—81. Phwylloceras Calais MENEGHINI, Foss. d. Medolo, pag. 24, P!. III, Fig. 1—2. 
1909. Phlwlloceras Calais VADÁSz, A d. Bakony júrarétegei, pag. 56. 
A. : 20 mm MESBDL GYA 
gos p4 . 
MESE 1a.a SA0ES5 
Fiatal példányunk tágköldökű, a kanyarulatok alakja lekerekített 
négyszög; az oldalak laposak, a külső oldal kissé domború. A sugaras le- 
futású barázdák száma az utolsó kanyarulaton hat. A lekerekített peremű 
köldökfal meredek. A kamravarrat hét oldalkarélyból áll, az első oldal- 
karély mintegy egyötödével mélyebb a szífonális karélynál. 
MENEGHINI leírásával példányunk jól egyezik, csekély eltérés a ka- 
nyarulatok szélességében mutatkozik; alakunk ugyanis valamivel szélesebb. 
A Ph. Calais Man. előfordulása a mediterrán júraövre szorítkozik. 
MENEGHINI Medoloról írta le elsőnek, Fucrisi Mte Pisanoról, Mte Calviról 
s a Központi Appanninekből, BoNARELLI pedig Brianzából említi, de 
előfordul Úrkúton is, mindenütt középső liászkorú képződményekhez kötve. 
Pockő világosvörös színű mészkövéből két példányban került elő. 
Phylloceras alontinum GEwmw. 
1884. Phylloceras Alontinum GEMMELLARO, Sui foss. degli strati a Terebr. Aspasia stb., 
pag. 9, Tawv: 1, Fig. 7, Tav. IT, Big. "18—20. 
1909. Phylloceras Alontinum ROSENBERG, Die lias. Ceph. d. Kratzalpe, pag. 213, Taf. X, 
Fig. 16, 17a—b, 18. s 
A : 43 mm ME8s2 
IKES 4 TASI 
GEMMELLARO faja a (Gerecsehegységben meglehetős gyakori. Tág 
köldökű, az oldalak laposak, vagy pedig kissé domborúak s ekkor a ke- 
resztmetszet a háti oldal felé keskenyedik. A külső oldal gyengén dom- 
ború. Kőbélen az utolsó kanyarulaton öt barázda észlelhető, melyek le- 
futása teljesen megegyezik PomPEckJ leírásával. A köldök mély, mered k 
falú. Az első oldalkaréj egy harmadával mélyebb a szifonális karélynál. 
A Ph. aloninum GEmm. nagy elterjedésű, melyet a paleontológusok 
a legkülönbözőbb alakokhoz soroltak: így MEwxzGHrsri Medoloról, mint 
Ph. Nilssom HéB. és Ph. Capitanei Car. írta le; GsyYER Hinterschafberg- 
ről a Ph. Capitanei CAr.-hoz, BONARELLI pedig Brianzából a Ph. Geyeri 
Bow.-hoz sorolta; de előfordul Galatinál (Szicilia), a Központi Appenni- 
