A GERECSEHEGYSÉG KÖZÉPSŐ LIÁSZKORÚ KÉPZŐDMÉNYEI. 170 
nekben,  Kratzalpokban, Úrkúton, Anatóliában, sőt Franciaországban 
( Aveyron) is, ahonnan ReEYNÉs Amm. Nilssoni HÉB.-nek írta le. Előfordulása, 
kizárólag a középső liászra szorítkozik. 
Pockő sárgás-fehér mészkövéből öt, Nagyemenkes vilá- 
gosvörös mészkövéből két, Törökbükkről egy s Domoszló 
világosvörös mészkövéből egy, összesen tehát kilenc példányban került elő. 
Lytoceras Sutneri Gxy. (II. tábla, 24—b ábra.) 
1893. Lytoceras Sutneri GEYER, Mittellias. Ceph. d. Hinterschafberges, pag. 52, Taf. VII, 
HIS 
1904. Lytoceras Sutneri PRrsz, Az északkeleti Bakony júrarétegei, pag. 48. 
1909. Lytoceras Sutneri ROSENBERG, Die lias. Ceph. d. Kratzalpe, pag. 237. 
A : 122 mm 190 mm 
M: 429 46 9 
Me. 349 
AR zz30hő 35.09 
Jz 3 0 38 94 
A kanyarulatok közel köralakúak, kisebb átmérő (122 mm) mellett 
magasabbak mint szélesek; nagyobb átmérő (190 mm) mellett a széles- 
ség felülmulja a magasságot. A héj diszítése a belső kanyarulatokon sűrűn 
álló finom bordákból áll, melyek 
száma elágazás és közbeszúrás által 
növekedik. A külső kanyarulat bor- 
dázata már kevésbé oly finom s rit- 
kábban álló, míg a lakókamrát durva, 
egymástól távol álló bordák fedik. 
A lakókamra két-két szomszédos 
bordája közti tért  harántirányban 
elhelyezkedő lécecskék tagolják, 3mi- 
által felületi diszítése sajátságos rá- 
csozatot tüntet fel. A kamravarrat 
két oldalkarélyból áll. A szifonális 
karély és az első oldalnyereg nem 
figyelhető meg; az első oldalkarély 
hegyei mélyebben fekszenek a máso- 
dik karély hegyeinél. Az antisziftoná- 
lis karély két hegye kissé rövidebb, 
mint a második oldalkarély hegyei. 
A köldök éle a harmadik nyereg belső 21. ábra. A Lyloceras Sutneri GEYER 
set : : jet zegt8 kanyarulat alakja !/2-ra kisebbítve. 
ágát metszi, amiltal az antiszifonális SETEK kerd ő 
