A GERECSEHEGYSÉG KÖZÉPSŐ LIÁSZKORÚ KÉPZŐDMÉNYEI. 79 
Példányunk HaAvER leírásával és ábrájával jól egyezik, csekély el- 
térés a kanyarulatok szélességében mutatkozik, ez azonban még változat- 
felállítására sem jogosít, annyival 185 kevésbé, mivel alakunkon kisebb 
átmérő mellett a szélesség szintén nagyobb. 
Törökbükk  vörhenyes-szürke mészkövéből egy példányban 
került elő, amelyet a tud. egyetem föld- és őslénytani gyűjteményében 
találtam s KocH ANTAL tanár úr gyűjtéséből származik. 
Amaltheus spinatus BRruc. sp. 
1842. Ammonites spinatus BRUGUVIÖRE, Encycl. méthod., pag. 40, Tav. I. 
1896. Amaltheus spinatus FuciIwxI, Faun. d. lias m. d. Spezia, pag. 129, Tav. II, Fig. 2. 
1909. Amaltheus epinatus VaApász, A déli Bakony júrarétegei, pag. 73. 
ZET E ÉKEK 52 mm 45 mm 
TERE e e eteéé ke 44 9/ 44 9/ 
IME SZESZ  OK AÉe PASS ZATOSÚÁS 
A AZAZÉS ÉTKEZÉS 33 9 ESO 
EZZEL ESÉS ál 9 200/S 
BRUGUIERE faja egy Jó megtartású példánnyal s a m. kir. Földtani 
Intézet múzeumából való kanyarulat-töredékkel van képviselve, mely 
utóbbi HANTKEN gyűjtéséből származik. 
A kanyarulatok alakja hosszúkás négyszög. Az oldalak laposak, a 
külső peremben bütykökben végződő bordákkal diszítvék. A külső oldal 
lapos, kőbélen a taraj csipkézett, a kísérő barázdák szélesek. 
Példányunk D"-ORBrGwYy-nál ábrázolt .Amalth. spinatus BnRuGc.-nál 
kissé tágabb köldökű, de a kanyarulatok is keskenyebbek. Ezen különb- 
ség azonban előállhat az egyéni fejlődés folyamán, minélfogva alakunkat 
teljes Joggal azonosíthatjuk a szóbanforgó fajjal. 
Az Amalth. spinatus BRuGc. igen elterjedt faj. Előfordul Angol-, Francia- 
és Németországban, de ismeretes a mediterrán júraövből is, nevezetesen: 
Itáliából (Pian-d"Erba, Medolo, Spezia, Brianza), hazánkban pedig Úr- 
kútról. 
Nagyemenkeshegy világosvörös színű mészkövéből egy pél- 
dányban, Pockő szürkés-fehér mészkövéből pedig egy kanyarulat töre- 
déke került elő. 
Arieticeras Bertrandi Kinixw sp. (I. tábla, 74—b ábra.) 
1889. Hildoceras Bertrandi KILtLIAN, Mission d" Andalousie, pag. 609. Tav. XXV, Fig. 9— 10. 
1899. Arieticeras Bertrandi Fucrwsr, Amm. d. Lias m. d. Appenn. centr. pag. 179, Tav. 
p.6. e ANN) r.AG A 
