S4 D: LIFFA AURÉL 
mért kioltás értékei — amennyiben az itt felsorolt adatok határértékeit meg nem 
haladják — ezekkel teljes összhangzásban vannak. Sőt ha a kristálykák főövének 
a charakterére is kívánunk figyelemmel lenni, úgy ez a phillipsetnek 
BZ TES ÜB HÖS 
orientálásánál fogva, csak -- lehet, amit az elsőrendű vörös gipsz kompenzátor- 
ral vizsgálva, annak is találtam. 
Már most az a kérdés merül fel, hogy a vizsgálat tárgyát képező kristálykák 
imént ismertetett optikai állandói mennyiben térnek el anatrolithéitől? 
Mint ismeretes a natrolith prizmatikus, ritkábban az u — (301) dóma sze- 
rint megnyúlt rhombos kristályokat alkot, amelyek optikai orientálása: 
AN ND— ORGI úC 
Az optikai tengelysik e szerint egyközű a b — (0710)-val. A phillipsitnél 
ellenben azt láttuk, hogy az a klinotengellyel 15—20"-nyi szöget alkotva a b — 
(910)-ra merőleges. A natrolith kristályainak főöve, azok prizmatikus kifejlő- 
dése esetében --, ha pedig a fennebbi dóma szerint megnyúltak --, aszerint amint 
a kristály legnagyobb a vagy legkisebb c elasticitási iránya esik össze a kom- 
venzátor legnagyobb elasticitási irányával. De legszembetünőbb különbséget a 
xristályformájával járó kioltási viszonyok adják. 
A natrolith kioltásai azonban nem mindig egyenesek, mert BRÖGGER 
szerint 1! az Arő-Scheeren-ről származó natrolith kristályok egy része monoklin, 
amelyek optikai orientálása a rhombos natrolithéval csaknem azonos. Ezt fel- 
téve, a prizmatikusan kifejlődött kristályoknál a c és a elasticitási irányoknak 
bizonyos fokú ferde kioltást kellene mutatnia. Erre vonatkozólag azonban mind- 
eddig egyedül LUEDECKE-nek a megfigyelései vannak az irodalomban közölve,? 
aki AussiG és SALESEL-ről való natrolith kristályokon a prizma élhez 5—69-nyi 
ferde kioltást mért. 
Mivel ezen adatok a vizsgált anyagon talált értékekkel nem egyeznek, a 
monoklin natrolith szóba nem jöhet. Teljesen kizárja a natrolith jelenlétét az 
eddigieken kívül még az a körülmény is, hogy míg a natrolith kettős törése igen 
közel áll a kvarcéhoz, addig a phillipsité — miként azt e kristálykákon 15 meg- 
figyelhettem, — ennél jóval gyöngébb. Kizárja végre még az e kristályokon kon- 
statált ikerképződés és annak alábbiakban ismertetett módja is, amennyiben ez 
ideig az irodalomban natrolith ikrek ismeretlenek. Míg phillipsit mellett bizonyí- 
tanak az említetteken kívül, a kristályokon végzett mikrochémiai vizsgálatok 
eredményei is, amelyek szerint K-on kívül spektroskopikus úton még a Ca jellemző 
zöld vonalát 18 lehetett konstatálni. 
Hogy a vizsgált kristálykáknak a phillipsittel való azonosságát még köze- 
lebbről beigazoljam, erre alkalmas példányokon nehány mikroskópiai mérést 
végeztem. Az így talált eredmények szembeállítva a számítottakkal a követ- 
kezők: 
1 W. C. BRöGGER: Die Mineralien der Syenitgünge der Südnorwegischen Augit- 
u. Nephelinsyenite. (Zeitsch. f. Kryst. XVI. 1890. p. 607—617.) 
2 0. LUEDECKE: Mesolit und Skolezit. (Neues Jahrb. für Min. stb. 1881. II. pag. 7.) 
