ELNÖKI MEGNYITÓ. 239 
a szerző a balatonkörnyéki harmad-, negyed- és jelenkor képződményei 
felé. Ezek során részletesen tárgyalja és szelvényekkel kíséri a paleogén- 
emeleteket, a nummulitos formációt és az oligocént. Majd pedig a neo- 
génre áttérve sorra veszi a mediterránt, a szarmata és a pontusi emeleteket. 
Itt kimutatja, hogy a mediterránig a mai Bakonytól DK-re, tehát a mai 
somogyi és fehérmegyei dombos és részben síkvidéken egy a Bakonynál 
magasabb hegység állott, a honnan a csapadékvizek ÉNy-felé rohantak 
le, amint azt a Bakonyban még ma is meglévő, a mostani környezettől 
le nem származtatható, magasan fekvő kavicstakarók idegen anyaga bizo- 
nyítja. A mediterrán sósvizi tenger redukciója és a térszín fokozatos emel- 
kedése folytán létrejött azután a kevésbbé sós szarmata, majd pedig a már 
határozottan brakkvizi pontusi tenger, mely utóbbinak az üledékei azok, 
melyek nem csak a Bakony-hegység rögeit körülveszik, hanem általában 
a Balaton távolabbi környékét 15 formálják. Magának e tónak a medencéje 
szintén pontusi rétegekben fekszik. A levantei kor üledékei már nem ta- 
karják a Balaton környékét s mindössze csak D-i Somogyban lettek fúrás 
útján kimutatva egy az alföldi levantei tó felől ide kiágazó egykori öble 
területén. Ekkor ugyanis a Balaton környéke máris szárazulat volt; 
s még inkább volt az annak felismerhető a reákövetkező pleisztocénben 15. 
A pontusi kor vége felé megélénkült azután a Balaton D-i vidéke, ameny- 
nyiben számos csatornán keresztül bazalterupciók állottak be. E kitö- 
réseknek a ciklusa végig tartott az egész felső pliocén koron, — utóhatásai- 
val, pompás geizerjeivel azonban kitolódott még a pleisztocén idők elejére 
is. Ezeket remekül ismerteti Lóczy Lagos a Tihanyi-félszigetről szóló feje- 
zetben. Felette érdekes továbbá annak a kiderítése is, hogy a pleisztocénben 
lesüppedések útján egymás sorjában négy kisebb tó keletkezett a Bakony 
DK-i törésszéle mentén, amelyeknek a Nagy-Balatonná való egyesülését 
a szél korbácsolta karmos hullámok abrodáló munkája hozta létre; máig 
még csak a Kis-Balaton maradt meg elkülönülten. Megkapóan rajzolja 
végre meg Lóczy a folyóvíznek és a szélnek, a fiatalabb pleisztocén időben 
végzett munkáját. Előbbi klasszikus  kavicsterrasszokat, utóbbi futó- 
homokot és löszt hozott létre. 
Sokáig  merengtem el ezeken a Lóczytól a Balaton fejlődéstörté- 
netéről mesteri módon ecsetelt eleven képeken és élvezettel írtam meg 
az e nagy munkájáról szóló s immár minden tagtársunk kezeihez eljutott 
kimerítőbb ismertetést. (Földt. Közlöny XLIII. köt. 12. szám.) 
Hátra van ugyan a geológiai mű teljes befejezéséhez még a második 
rész, mely különösen a Balaton környéke tektonikai viszonyait fogja tár- 
gyalni, úgyszintén meg fognak még jelenni a balatonvidéki geológiai tér- 
képlapok, de már az előttünk fekvő terjedelmes kötetért is, mely az 
egész munka oroszlánrészét teszi, elismeréssel és hálával tartozhatnak 
Lóczy LaJosnak nemcsak a szorosabb szaktársai, hanem még a távolabb 
