ELNÖKI MEGNYITÓ. 241 
tatott gyűrődését. 1912-ben pedig FErzsébetfalva és Fogaras közt kutatja 
a gáztartalmú antiklinálisok lefutását, újból lándzsát törve az antiklinális 
elméletnek jogosultsága és a gáz és esetleg a petroleumnak a dómok bolto- 
zataiban, illetve azok szárnyaiban való fajsúly szerinti elhelyezkedése 
mellett. 
PHueErps Orró nagyszebeni főreáliskolai tanárnak az erdélyi medence 
ama D-i része jutott kutatási területül, mely a Maros, a Nagyküküllő és 
az Oltnak Fogarason aluli szakasza közt fekszik. Rajta hat fő- és egy mel- 
lék-antiklinálist mutatott ki, melyek az É-ibb területekről húzódnak le ide. 
Legnevezetesebb köztük a IKissármás-Báznai, mely déli tovaterjedésében 
Újegyházán át az Oltig volt kinyomozható. Hangoztatja jelentésében 
továbbá PHLEPS is a só, a gáz és a bitumen genetikai összefüggését és ő 
egyike az elsőknek, kik ez utóbbiak (petroleum-nyomok Vizaknán és Szé- 
kelyudvarhelyen és benzintartalmú metán a medgyesi Schemmert erdő- 
ben) esetleges nagy fontosságára főleg a petroleumkutatás szempontjából 
rámutatott. 
Dr. SrRömPL GÁBOR budapesti egyetemi asszisztens a Mezőségnek 
Kolozsvár, Torda és Mocs közé eső részét kutatta át s úgy találta, hogy 
e terület alkotásában csak a felső-mediterrán és a szarmata emeletek vesz- 
nek részt, míg a pontusi biztosan ki nem mutatható. A felső-mediterrán 
sós agyagjában a gyűrődések felismerését egyedül a közbehelyezkedő 
-dácittufa-padok teszik lehetővé. Kolozstól Ny-ra a perem felé sűrűn lépnek 
fel az antiklinálisok, a medence belseje, tehát IK-felé pedig kimaradnak 
azok egészen a kissármási redőig. Nevezetes, hogy a sós agyag régiójában 
kevés a gáznyom, ú. m. általában a sűrűn elhelyezkedő Ny-i antiklináli- 
sokon is, ellenben a medence felé egyre szaporábban jelenik az meg, így pl. 
Mocs körül stb. 
Dr. SzápEczkYy Gyura kolozsvári egyetemi tanár a Sármás-Dicső- 
szentmártoni és a Balázsfalva-Nagyselyki főantiklinálisok dacittufáinak 
tanulmányozását vállalta magára. Kivált a Mezőségen az egyforma anyagú 
és kövületnélküli lerakódások közt a szarmatakoru dacittufák szolgáltatják 
az egyedüli támpontokat, amelyek segítségével a vidék tektonikai viszonyai 
megfejthetők. SzápeczkY megfigyelései sok ponton megerősítették a már 
más úton is kimutatott antiklinálisokat, vagy pedig jelentős módon bő- 
vítik a reájuk vonatkozó ismereteket. Anyagukra nézve ezen tufák több- 
nyire puha, iszapos, horzsaköves törmelékekből állók, melyek sekély vízbe 
hullottak és bemosott márga- vagy kavicsdarabokkal együtt összetömö- 
rültek. Nevezetes, hogy az utóbb említett zónákban, melyek sokkal in- 
tenzivebben vannak gyűrődve, mint a Sármás-Dicsőszentmártoni régió 
antiklinálisai, még egy érdekes amfiból-andezit ásványos tufája is fordul 
elő a közönséges tufán kívül. 
Végre beszámol Dr. VIrÁrIs Isrvás, selmecbányai főiskolai tanár 
