249 Dr: SCHAFARZIK FERENC 
az erdélyi medence keleti részének földtani alkotásáról, vagyis Szováta, 
Székelyudvarhely és Kőhalom vidékéről, mely nagyjából a Kisküküllő 
és az Olt folyó között fekszik. Három antiklinálist mutat ki, amelyek a 
Szászrégen vidékieknek közvetlen folytatását képezik. Azokon több he- 
lyen az antiklinális tengely kidudorodása következtében dómalakú búbok 
lépnek föl, u. n. brachiantiklinálisokat alkotva, gázforrásokkal és helyen- 
kint, pl. Százkézdnél iszapvulkánokkal 15. Ahol a Nagyküküllő vagy annak 
mellékpatakjai a Kissolymos-Fiátfalvi igen terjedelmes antiklinális búbot 
átmetszették, ott sűrű gázömlés észlelhető. A Csókfalva-Fiátfalvi anti- 
klhnális rész feltünően asszimetrikus, Ny-i szárnya rövidebb. Igen érdekes 
továbbá a parajdi antiklinális is, amelyen a sótest diapirszerűen töri át a 
szarmata és pontusi rétegeket. Erre az antiklinálisra esik a korondi dobogós: 
és további DK-i folytatására a székelyudvarhelyi petroleumos Szejke-forrás. 
E vidéket petroleumfurásokra ajánlatosnak tartja. Az egész területen 
mintegy tíz gáztartalmú boltozatot mutatott ki. 
Beható vizsgálatai alapján gyökeresen változott meg ennek az eddigi 
sok tekintetben félreismert vagy félremagyarázott vidéknek a geológiai 
térképe 15. Kövületek alapján sok ponton állapította meg a dácittufás. 
szarmata, majd pedig ugyancsak nagy elterjedésben a pontusi lerakódáso- 
kat is, míg a mediterrán-képződmények csak az antiklinálisokban, Paraj- 
don, pl. a Sóhátán valóságos diapir-ként jelennek meg. 
Végig tanulmányozva a felsorolt igen érdekes jelentéseket, mindenek- 
előtt feltünik, hogy az összes munkatársak kivétel nélkül ugyanarra a meg- 
győződésre és ugyanarra, az adatokkal bizonyított eredményre jutnak, 
hogy t. 1. az erdélyi medencében antiklinálisok léteznek, valamint, hogy 
a gázrezervoirok azok felpúposodásaiban rejtőznek. Tehát Böckn Hucó, 
e munkálatok vezetőjének 1910-ben publikált kijelentései a szó legszoro- 
sabb értelmében beteljesedtek. Végeredményben tehát oda fejlődött a 
dolog, hogy BöckH Hucó éleslátása folytán kezünkben immmár az a kulcs, 
amellyel az erdélyi medence óriás mennyiségű gázkincsei tetszés szerinti 
időben és sorrendben, az általa és derék munkatársai által már eddig 15 
nagy számban kimutatott brachiantiklinális dómok bármelyikén meg- 
nyithatók. 
Az antiklinálisok, amint azt a Böckn HuGó összefoglaló jelentéséhez 
csatolt 1 : 300,000 méretű vázlatos térképen is látható, általában ÉNy- 
DK-i csapásúak és egyelőre 18—20, majdnem kivétel nélkül az egész me- 
dencén hullámosan végigvonuló redőt olvashatunk rajta össze, amelyek 
eloszlásában főképen az tünik föl, hogy azok úgy a medence Ny-i, mint 
pedig a K-i pereméhez közeledve sűrűbben helyezkednek el egymás mellé, 
míg a közepén jóformán magányosan csak a IKissármás-Mezősámsond- 
Dicső-szentmárton-Báznai redő halad végig. 
Azonban általánosabb szempontokból is magyarázza Böckn HuGó 
