946 Dr HILLEBRAND JENŐ 
e sajátságával tetemesen fölülmúlja a mai legnagyobb anthropoidok koponya- 
kapacitását is s ebből a szempontból már megközelíti a mai még normális ember- 
nek legminimálisabb határát. Ha a Pithecanthropust az anthropoidok sorába 
utaljuk, a talált koponyakapacitás alapján óriási állatnak kellett volna lennie, 
holott a 45 cm hosszú combcsontból itélve, nem igen múlhatta fölül a mai anthro- 
poidok átlagos nagyságát. LECHE? szermt a koponya nyakszirti- és mediális 
részén várható tarajoknak a hiánya szintén a Pithecanthropus majom volta 
ellen szól és szinte kizárja azt, hogy az egy óriási gibbon lett volna, mivel óriási 
gibbon-nál okvetlenül ki kellett-volna-az említett tarajoknak fejlődniök. Mivel 
kétségek állanak fenn, vajjon az említett combcsont és a szóbanforgó koponya- 
tető egy egyénhez tartoztak-e, szükséges e kérdést tisztán a koponyatető alapján 
is mérlegelni. Itt G. S. ScHwaLBE-nek cStudien über Pithecanthropus erectus 
Dubois című klasszikus munkájára kell utalnom, amelyben kraniometriai mód- 
szereli segítségével kimutatta, hogy a Pithecanthropus erectus minden fonto- 
sabb kraniometriai jellegben messze felülmúlja a gibbon-féléket és legtöbbször a 
mai magasabb anthropoidok (csimpánz, orangutáng) és a Homo primigenius közé 
helyeződik. Itt főleg csak a koponyatető magassági viszonyait feltüntető ada- 
tokra szorítkozom: a koponyatető magassági indexére és a bregmaszög nagy- 
ságára, amelyek egyöntetűen bizonyítják, hogy a pithecanthropus koponyája 
teljesen kiesik a mai anthropoidoknak és még inkább a gibbon-féléknek ingado- 
zási köréből. E miatt el kell ismernünk, hogy ha törzstfej- 
lődéstani szempontból mem as de ő mor oKO szt rasáikako 
tényleg egy hiányzó láncszem értékével bir. Az ada- 
tok? a következők : 
koponyatető bregmaszög 
magassági index nagysága 
ELŐ "pŰm Sons se ezzel eto eles 47 475" 
e] aj STONES EAK ELÉ KÖZ SZE Eso ÉG S 9 ő 22-28 20" 
ELNEGANLOTODUS E SSE ele eeezeTe 342 ION 
Bő Dá vetalbetee esszé e e serezetelázét este 60 607 
Ezekután az eddig legrégibb ember maradványával, a Homo Heidelbergensis 
állkapcsával kell behatóbban foglalkoznunk. Ezt néhány évvel ezelőtt SCHOoET- 
TENSACK fedezte föl a Heidelberg melletti Mauer községnek régóta kiaknázásban 
levő homokbányájában, összesen 23 m-nyire a föld felülete alatt. A vastag homok- 
réteget még elég tekintélyes lösszréteg is takarja. Két év előtti külföldi tanul- 
mányutamon nem mulasztottam el, hogy a lelőhelyet s magát az állkapcsot 15 
közelebbről ne tanulmányozzam. A homokbányában a kiaknázási munkálatok 
még folyamatban vannak s szemem láttára is több rhinoceros-csontot emeltek 
ki. A faunában szerepel az Flephas amtguus, a Rhinocerus elruscus, az Ursus 
avernensis és egy az Eguus stenomis-hoz közelálló faj. A három utóbbi még a 
pliocén uralkodó formáihoz tartozik, az első pedig az alsó diluvium preglaciális 
1 WILHELM LECHE: Der Mensch. Jena 1911. pag. 361 és 362. 
: Említett munkából. 
