A FOSSZILIS EMBER KÉRDÉSE. 253 
majdnem teljesen ép koponya és 145—1 éves gyermektől eredő csontok. A lelet 
még nincsen részletesen feldolgozva. Tavalyi tanulmányutamon MASKA KÁROLY 
igazgató úr rendkívüli szivessége folytán alkalmam nyílt az említett csontmarad- 
ványokat közelebbről megtekinteni, amelyekkel, — MASKgkA úr szíves engedélyé- 
vel — mivel semmi részletes közlés nincs meg róluk, csak nagyon röviden kívánok 
foglalkozni. A leletet az eddigi közlésekkel szemben az iparra való tekintetből 
nem tartom a solutréenbe sorolandónak, hanem inkább a legfelsőbb aurigna- 
cienbe. Az ipar t. i. rendkívüli módon hasonlít a BaAven által kutatott willendorfi 
legfelsőbb aurignacien rétegeknek iparához. Ami benne fiatalabb jellegű, azok a 
babérlevélformákra emlékeztető lándzsahegyek. Az utóbbiak azonban nem érték 
még el a tipusos, solutréenre jellemző formájukat, amiért is ezeket csak azok 
prototipusának lehet tekinteni. Alakulásuk a hazánkban megfigyelhető viszo- 
nyokból itélve még a felső aurignacienbe nyúlik vissza. Hasonló formák nálunk 
is tipusos aurignacien forrnákkal (magas vakaró, ivelt árvéső) fordulnak elő, 
amelyek eddig még az aurignaciennél fiatalabb rétegekben nem találtattak. 
A talált koponyákból itélve a predmosti diluviális vadászokat nem igen lehet 
egységes tipusúaknak venni, mert egyes, már teljesen a mai európai ember forma- 
körébe eső tipusokon kívül még egy ausztraloid jellegű koponya 185 van, meg- 
lehetősen fejlett torus orbitalissal, lapos homlokkal, erős homloki szükülettel ; 
de nem neanderthaloid, mivel egyúttal már szépen fejlett állesúccsal, erős csecs- 
nyúlványokkal és a digasztrikus izombenyomásoknak tipikusan Homo sapiens- 
szerű formájával bir. Ezt fontosnak tartom kiemelni, mivel a predmosti koponyák 
az irodalomban ismételten neanderthaloidoknak vannak feltüntetve. (Lásd 
MÉHeny említett értekezését is $8. old.). Azt hiszem, ez a lelet is bizonyítja, hogy 
a Homo primigenius koponyáján tapasztalt sajátságokat nem lehet konvergencia 
eredményének tekinteni, mert itt azonos életkörülmények közt élő embereknek 
egy része már teljesen európai tipusu volt, midőn mások még határozottan 
australoid jellegűek. Az alsó végtagcsontok ezzel szemben sokkal egységesebb 
tipusúak. Ez valószínűen a hasonló nomadizáló életmóddal magyarázható meg, 
mert ezek a jellegek általában jellemzik a felső diluvialis emberfajtákat. E jelle- 
sek közül kiemelendő a combcsontok felső részének lapítottsága, az ú. n. platymeria, 
továbbá a platymeriát fokozó fossa hypotrochanterica jelenléte; a sípcsontokon 
pedig azoknak erős oldalvásti összelapítottsága, az ú. n. platyknemia, amely 
egyes predmosti sípcsontokon ely nagymérvű, hogy hozzáfoghatót még alig 
észlelhettek más embereken. Érdekes, hogy a fossa hypotrochamterica-nak, a 
platymeriá-nak és a platyknémiá-nak nyomai már az egy év körüli 
gyermekek csontján is megvannak, ami azt bizonyítja, 
hogy ezek a jellegek — ha ViRcHow-val! egyetértőleg a 
nomadizáló életmóddal összefüggőknek tekintjük is 
ezeket — egyben át is öröklődtek. A sípcsont platyknémiája sok 
mai vadon élő népre is jellemző, de a Homo primigeniusnál nem található meg. 
Önkéntelenül arra kell gondolnunk, hogy a typikus platykmemia nem az egyenes 
testtartású Horno sapiensnél fejlődhetett-e csak ki? A Homo primigenius sipcsontja 
felső izületi felületének hátrahajlásából ugyanis több szakember, FRAIPONT, 
1 RANKR: Der Menscb. 1888. I. Band pag. 427. 
