A MAROSVÖLGY KIALAKULÁSÁRÓL. 271 
zésre juttatta a marosvölgyi kutatások úttörője, Lóczy Lagos, amikor idestova, 
35 év előtt kimondotta, hogy: a Marosvölgy Tisza-Bursuktól kezdve egész Lip- 
páig, mint negyedkori (postneogén) vájadék tekinthető. 
Hanem hogy mint ilyen nagy folyó, egyszerre nem vehette útját a bra- 
nyicskai, zámi és batucai szorosok 400 m-t meghaladó vagy megközelítő magas- 
latain, természetes. 
És most következik az, ami szükségszerű, de amire csak részben mutat- 
hatok reá pontosabban s amit legfennebb a további kutatások fognak tisztázni : 
a Marosvölgy keletkezése. A Marosvölgy kialakulása az eddig elmondottak alap- 
ján sem előbb, sem utóbb nem játszhatott le, mint a pliocén végén, a pannoniai 
emelet üledékeinek és a plostina kavicsoknak a lerakódása után. Lássuk az 
utóbbiakat! A plostina kavicsok Szántóhalomnál határozottan szarmata rétege- 
ken fekszenek és közöttük sok a fényes kavics. Ezek a fényes kavicsok fokoza- 
tosan emelkednek fölfelé a dévai kőbánya felett (288 m) egészen a Kozolyára 
vivő út 497 m-es pontjáig. A kövületek hiánya, a település és a fényes kavicsok, 
közöttük a plostina kavicsok, szárazföldi eredetére vallanak. Ha tudnám, hogy 
a Déva környékén levő szarmata kavicsok nem tartalmaznak fényes, deflaciós 
kavicsokat s továbbmenőleg a régebbi konglomerátumok között sem akadnak 
ilyenek, kimondhatnók azt, hogy a pliocénben olyan száraz terület volt Déva kör- 
nyékén, amelynek növényzet nélküli kavics- és homokfelhalmozódásain a szél 
által tova szállított homok fényesre csiszolt egyes kavicsokat. 
Hogy ilyen viszonyok lehettek volna ezen a vidéken is, arra bizonyítékul 
szolgáljon hazánk területén a dunántúli Polgárdin és más helyeken akkor élt 
fauna, amely minden tekintetben a mainál melegebb, hogy úgy mondjam, áfrikai 
klimára vall az ő gazelláival, hiénáival stb. stb. De mondom, annak az eldöntése, 
hogy a plostina kavicsok fényessége a. pliocénben gyökeredzik-e vagy nem, csak 
a jövő kutatásai fogják eldönteni. A lehetőség mindenesetre megvan s ennek a 
körülménynek a megállapítása a Maros völgyrészeinek kialakulási magyarázatát 
lényegesen megkönnyítené az ő lefolyástalan területeivel, amelyek tavak vagy 
mocsarak nem lehettek, mert ezek üledékei nem fordulnak elő, de száraz terület 
igen, ha a fényes kavicsok ebből az időből valók, mert megvannak úgy a dévai 
medencében, mint a Branyicska—Laszó közötti tágulatban és Kapriora vidékén, 
meg Lalasinc, Berzova, Lippa között. 
És most visszatérve a Marosvölgy keletkezésére, már az eltárgyalt pleisz- 
tocénkori viszonyból láttuk, hogy a Marosvölgye még ott is, ahol mélyreható 
tektonikai mozzanat szabja meg irányát, mint Zám és Kapriora között, erózió- 
val mélyítette medrét fokozatosan a mai nivóra s fiatal árkos vetődéseket, vagyis 
olyanokat, amelyek kész utat adnának a lefolyó víznek, nem találunk sehol sem, 
de igenis ott vannak mindenfelé az erózió igen régi nyomai, mint a zámi Magura 
DK-i oldalán. Ez alul a Déva alatti szoros sem kivétel. Lehetnek ott rég és közel 
multban mindenféle vetődések, de jórészben csak a szoros előtt, mert különben 
nem lenne ez a szoros gátja a földrengéseknek s ha nem erózió vágta át a szorost, 
mit keresnek itt a felső és alsó pleisztocén terrász határozott nyomai és mit jelent 
itt Marosnémeti felett a Magura oldalában az a párkány (29. ábra.), amelyen 
ugyan máig semmiféle folyóvizi üledék sem maradt meg, de amelyik ÉNy-ról 
DK-re lejt 290 m tengerszín feletti magasságból 282 m-ig s amelynek egyenes 
