A MAROSVÖLGY KIALAKULÁSÁRÓL. sás ZDAÜÍti 
amely között olyan fényes kavicsok 18 vannak, amelyeken az utólagos koptatás 
világosan látszik, a fényesség csak a mélyedésekben maradt meg. Az itt látható 
nyereg 219 m-es pontja 69 m-rel magasabb a mai ártérnél s semmi sem zárja ki 
annak a föltevését, hogy a lefolyó víz az alsó pleisztocén terrász keletkezése előtt, 
tehát a pliocén legvégén itt az útjában álló mészkőnyergen folyt keresztül, 
amiért a Birkis Osztrov feletti kavicsok, hasonló magasságban, talán a továbbiak 
folytán elválaszthatók lesznek a pannoniai emelet üledékeitől. 
Ez a 219 m-es nyereg fényés bizonyítéka annak, hogy nemcsak az agyagos 
kőzetek szorulnak háttérbe a heterogénekkel szemben, a kialakuló folyómedrek- 
nél, hanem a homogén kőzetek is, mert a vizek ahol csak tehetik, a heterogén 
lassanként szétporló kőzetekbe mélyesztik medrüket. A Maros nem a homogén 
jura mészkőnyelven vágta át magát, mert ezt jórészben oldania kellett volna, 
hanem elfoglalta egy a mai granitit szorosban gyorsabban erodáló patak medrét, 
amelyik természetszerűen hamarább mélyesztette ki útját itt, mint a folyó a 
mészkőben. 
Mondhatnám egyszerűen elvezette a másik patak vizét s lehetővé tette 
azt, hogy a pleisztocén legelején kialakult Maros arra folyjon le. 
Csak így magyarázhatjuk meg magunknak azt a körülményt is, hogy amig 
a lefolyó víz a pliocén végén a lippai Savanyuvíz-fürdő felé folyt át Lóczy szerint 
"a nyergen keresztül, addig a pleisztocén elején a nyeregnél jóval magasabb 259 m 
magas ponton túl kezd egyszerre folyni a Maros. Csak ilyen, medrét gyorsabban 
mélyítő patak közbeavatkozásával magyarázhatók meg ezek a jelenségek, ilyen 
helyen, ahol az erózió nyomai a tektonikus közbeavatkozásokat kizárják. izt 
.a körülményt pedig még egyformán elegyengetett felszínen, nagyobb vízmennyi- 
séggel szemben is megmagyarázza az a két meder kőzetei közötti külömbség, 
amelyre először megint csak jórégen Lóczy mutatott reá elsőnek, éppen ezen a 
helyen. Különben a Lóczy-féle törvényre éppen agyagos homokos kőzetekre vo- 
natkozólag ott van a hatalmas példa a kapriorai szoros alatt, Valemáre és Batta 
között, ahol a pannoniai üledékek a Marosvölgyeig nyomulnak s amelyekben 
a Maros a Béga felé látszólag könnyebben moshatta volna ki medrét s mégis azt 
tapasztaljuk, hogy mint gátat kerüli ki a lefolyó víz és inkább átvágja magát 
a batucai kemény dioriton és lippa-solymosi granititon, semhogy puha omló 
kőzetekkel vesződne hiába. 
Ezek után a legjobb akarat mellett sem tekinthetem az így keletkezett 
völgyeket és völgyrészeket, a külföldiek mintájára, epigenetikusoknak, a vak 
véletlen szülötteinek, amint azt SAwIxIcxkI hiszi.? 
Nyitott szemmel kutató természetbuvár nem elégedhetik meg a tények 
megállapításával, ezek tudományos értékét elsősorban az oki összefüggés föl- 
derítése adja meg. Ilyen oki összefüggésre mutatott reá Lóczy a víz medrének 
az agyagos és kemény kőzetekhez való viszonyára vonatkozólag, amikor bebizo- 
nyította, hogy a lefolyó vizek agyagos puha kőzetek mellett a partálló kemé- 
nyekbe mélyesztik medrüket. 
1 LUDOMIR SAWICKI: Beitráge zur Morphologie Siebenbürgens. 
SAWICKI LUDOMTR dr. : Morphologiai kérdések Erdélyben. ( Földrajzi Közl. XXXVIII. 
VIII. füz.). 
